Постанова
Іменем  України 
 
12 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 201/3916/19
провадження № 61-781св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач)
суддів: Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року у складі судді Федоріщева С. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» (далі - ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації») Волос  О. В., акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування та виключення запису про реєстрацію права приватної власності.
Позов мотивований тим, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
30 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0304/1006/88-107, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 58 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 0304/1006/88-107-Z-1. В іпотеку передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 0304/1006/88-107.
В березні 2019 року з витягу з реєстру речових прав та обтяжень дізнався про те, що державним реєстратором ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О. В. 11 лютого 2019 року здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45527520 від 14 лютого 2019 року, про реєстрацію права власності на цю квартиру за АТ «Альфа-банк», внаслідок чого зроблений запис про право власності 30293554 від 11 лютого 2019 року.
Вважає, що банк безпідставно звернув стягнення на предмет іпотеки, оскільки у 2015 році банк звертався до суду з позовом у справі № 201/1358/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська вимоги банку задоволені. Таким чином банк скористався своїм правом на стягнення заборгованості. Проте, банк, без його згоди як іпотекодавця, використав ще один спосіб звернення стягнення і зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру, всупереч того, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (стаття 1), оскільки площа квартири становить 45,8 кв. м і квартира є його єдиним житлом. Також вказує, що Банком не проведена оцінка предмета іпотеки перед здійсненням реєстраційної дії.
Позивач просив: 
визнати протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №0304/1006/88-107-Z-1 від 30 жовтня 2006 року,
визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45527520 від 14 лютого 2019 року,
скасувати та виключити запис від 11 лютого 2019 року № 30293554 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник АТ «Альфа-Банк». 
До позовної заяви позивачем надана заява про забезпечення позову, у якій просив:
вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна та користування, об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Альфа-Банк»;
накласти арешт на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст заявлених вимог
До позовної заяви позивачем було надано заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна та користування, об`єктом нерухомого майна, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Альфа-Банк».
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
До набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/3916/19 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О. В., АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування та виключення запису про реєстрацію права приватної власності, вжити заходи забезпечення позову шляхом:
заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна та користування об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Альфа-Банк».
У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку на даний час зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», а тому суди дійшли висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може унеможливити виконання рішення суду. Обрані судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Відмовляючи в частині накладення арешту на спірну квартиру, позивач, не навів правових підстав забезпечувати позов саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2020 року АТ «Альфа-Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, винести нову постанову, якою в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» обґрунтована тим, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Як вбачається з клопотання про забезпечення позову позивачем усупереч частини другої статті 150 ЦПК України не додано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб. Разом з тим, судом не надано оцінки відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірності. В матеріалах справи відсутні докази та посилання на те, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав.
В контексті фактичних обставин справи і змісту позовних вимог забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири, яка на даний час є власністю банку, обмежує АТ «Альфа-Банк» в праві користування, а тому є беззаперечним порушенням принципу мирного володіння майном і права власності. 
Аналіз змісту касаційної скарги АТ «Альфа-Банк» свідчить, що судові рішення оскаржуються в частині задоволених вимог про заборону вчиняти певні дії. В іншій частині судові рішення щодо забезпечення позову не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2020 року поновлено АТ «Альфа-Банк» строк на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, відкрито касаційне провадження у справі № 201/3916/19 та витребувано справу з суду першої інстанції. 
У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини
Суди встановили, що  ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
30 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0304/1006/88-107, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 58 000 доларів США.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 0304/1006/88-107-Z-1, за яким в іпотеку передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 12.3.1 передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 0304/1006/88-107.
06 лютого 2018 року ПАТ «Альфа-банк» на виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» направив позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.
Відповідно до вимоги про усунення порушень від 06 лютого 2018 року                               № 10115-102б/б ПАТ «Альфа-банк» повідомив ОСОБА_1 (за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 ) про повернення суми кредиту, а також про те, що в разі невиконання вимог протягом тридцятиденного строку Банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Банком наданий висновок про вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 711 686,00 грн.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає доводи касаційної скарги з таких підстав.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду
Суди встановили, що АТ «Альфа-банк» є новим власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову посилався на незаконність дій відповідачів, які прийняли рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вказував, що він звернувся до суду з позовом про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування та виключення запису про реєстрацію права приватної власності і що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, існує можливість виселення позивача разом із своєю сім`єю та відчуження АТ «Альфа-Банк» без згоди позивача спірної квартири, що заподіє істотної матеріальної шкоди правам та інтересам позивача, відновлення яких буде неможливим у майбутньому. 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».
При задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна, суди дійшли вірного висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу реєстрації права власності та існує можливість в подальшому здійснення відповідачем інших реєстраційних дій щодо вказаної квартири, а тому невжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони вчиняти дії з розпорядження, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна, може утруднити виконання можливого судового рішення в майбутньому.
Проте, суди не обґрунтували висновок про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії з користування спірним майном, яке належить на праві приватної власностіАТ «Альфа-Банк» та не врахували, що такий вид забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами.
Враховуючи наведене, касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду слід скасувати в частині заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо користування об`єктом нерухомого майна та відмовити в задоволенні заяви в цій частині, щодо заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна- залишити без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги АТ «Альфа-Банк» дають підстави для висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення заяви про забезпечення позову частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задовольнити частково, судові рішення скасувати в частині заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо користування об`єктом нерухомого майна та відмовити в задоволенні заяви в цій частині, щодо заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майна - залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуакціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року в частині заборониАТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії користування об`єктом нерухомого майна, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Альфа-Банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які діїкористування об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Альфа-Банк», відмовити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року в частині заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням, виселенням з квартири мешканців, продажем, даруванням, вчиненням заповіту або знищенням майназалишити без змін.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    І. О. Дундар
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                      М. М. Русинчук
 
                                                                                      М. Ю. Тітов