ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
08 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13115/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25 листопада 2020 року  (головуючий суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі № 160/13115/20, розглянутої у письмовому провадженні 
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області,  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -   
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі ТУ ДСА України в Дніпропетровській області), 3 особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправними дії ТУ ДСА в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застуванням обмежень, встановлених ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язати ТУ ДСА в Дніпропетровській області провести нарахування суддівської винагороди   судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 квітня  2020 року (за винятком днів відпустки), відповідно до вимог ст.130 Конституції України та ч.2,3  статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";
- стягнути з ТУ ДСА в Дніпропетровській області на її користь невиплачену частину суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року в сумі 148 849,75 грн. з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
В обґрунтування пред`явленого позову зазначалось, що відповідач у період з  квітня по  серпень 2020 р. нарахував та виплатив позивачу суддівську винагороду у розмірі, який є нижчим, ніж встановлено у статті 135 Закону України  «Про судоустрій і статус суддів».  Закон України від 13 квітня 2020 р. № 553-IX  про внесення змін до Закону України  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  не може визначати суддівську винагороду, оскільки відповідно до  статті 130 Конституції України  розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій, а стаття 135 Закону України  «Про судоустрій і статус суддів»   вказує, що суддівська винагорода регулюється лише цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених вимог та просить у їх задоволенні відмовити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року  позов задоволено частково, визнані протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застуванням обмежень, встановлених ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату суддівської винагороди позивачу в сумі 148 849,75 грн. з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів за період з 18 квітня 2020 року по 28 квітня 2020 року (за винятком днів відпустки), відповідно до вимог ст.130 Конституції України та частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем  ТУ ДСА України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій скаржник зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди мав керуватися виключно Законом України  «Про судоустрій і статус суддів» У спірний період нарахування суддівської винагороди позивачу здійснювалось у відповідності до  статті 29 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  (в редакції  Закону № 553-ІХ). Просить з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Письмові відзиви на апеляційну скаргу від позивача та 3 особи  до суду апеляційної інстанції не надходили.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення  суду першої інстанції   відповідає в повному обсязі, в зв`язку з чим  вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є суддею Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до витягу з наказу №10-К від 24.03.2011 року.  Наказом голови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області №141-К від 17.10.2018 року ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 20 % посадового окладу. В період з 18 квітня по 28 серпня 2020 р. виплату суддівської винагороди позивачу було обмежено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 р. із застосуванням обмеження нарахування.
Частиною 1-5 статті 135 Закону України  Про судоустрій і статус суддів  визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
18 квітня 2020 р. набрав чинності  Закон № 553-IX, згідно з пунктом 10 розділу І якого  Закон № 294-IX  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  доповнено, у тому числі, статтею 29, відповідно до якої у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки (частина перша). Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті); (частина третя).
Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-/2020 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  положення  статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
Зважаючи на те, що до  Закону України  «Про судоустрій і статус суддів»  в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, у спірний період зміни не вносилися, тому законних підстав для обмеження її виплати (десятьма прожитковими мінімумами) не було.
Щодо доводів апеляційної скарги про неузгодженість між  Законом  № 553-ІХ  та  Законом № 1402-VIII.
Так, Верховний Суд у постанові від  03 березня 2021 р. у справі № 340/1916/20 вказав на те, що для спірних правовідносин спеціальними є норми  статті 135 Закону № 1402-VIII, які попри те, що в часі цей  Закон  прийнятий раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень  Закону №  294-ІХ  (у редакції  Закону №  553-ІХ).  Основний Закон України  має найвищу юридичну силу, ніж   Закону №  1402-VIII, зокрема його статті 135, що спирається, передусім на конституційні положення частини другої статті 130 і є своєрідним її  продовженням, у цьому випадку безапеляційно долає доктринальний принцип подолання колізії правових норм, за яким наступний  закон  з того самого питання скасовує дію попереднього (попередніх).
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.
Оскільки судом першої інстанції в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  25 листопада 2020 року  в адміністративній справі № 160/13115/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 08 червня 2021 року і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до   пункту 2 частини 5 статті  328 КАС України.   
Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий