Дата документу  Справа № 317/576/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний № 317/576/21                                  Головуючий в 1 інст. Яркіна С.В.
Провадження №33/807/347/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Рогальського В.М. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153,00 грн (сто п`ятдесят три грн 00 коп.).
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103529 від 06 лютого 2021 року, 06 лютого 2021 року о 18:43 годині у Запорізькій області, Запорізькому районі, від в`їзду в с.Веселе до буд.1 по вул.І.Бойко в с.Зоряне, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 (який належить ОСОБА_2 ), на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та сирени, у гучномовець була подана неодноразово законна вимога про зупинку, не зупинився, чим порушив вимоги п.п.2.4,8.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  – адвокат Рогальський В.М. просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що приймаючи постанову, не дотримуючись принципу доведення вини «за відсутності розумних підстав для сумніву», суд не дотримався вимог ст.ст.245,280 КУпАП щодо повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вдався до спрощеного підходу, що суперечить п.24 постанови ПВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року, та припустився несправедливого судового розгляду що суперечить ст.6(і) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Перебираючи на себе функції обвинувача і позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, суд мотивує свої висновки в оскаржуваному рішенні сумнівами та припущеннями головуючого, які використані на шкоду ОСОБА_1 , відсутністю доказів «поза розумним сумнівом» доведення ОСОБА_3 обвинувачення перед судом у змагальному процесі, неточними і переоціненими на користь поліції обставинами справи, неправдивими висновками щодо способу зупинки, які суперечать пп.Б п.8.9 ПДР України.
Судом визнано, що інспектором було складено на ОСОБА_1 , протокол серії ОБ №103529 за п.п.2.4,8.9 ПДР України. В дійсності ж, 06 лютого 2021 року ОСОБА_4 , складено вказаний протокол тільки щодо порушення вимог п.2.4 ПДР України і надана ОСОБА_1 його копія, яка додана до клопотання від 02 березня 2021 року. Після складання даного протоколу ОСОБА_4 , порушуючи п.7 розділу 2 Інструкції, затвердженої наказом МВСУ №1376 від 06 грудня 2015 року, внесла в даний протокол додатковий запис у вигляді «п.8.9 ПДР України». Відповідно до вищезазначеної Інструкції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів.
Отже, законним є обвинувачення, пред`явлене саме за п.2.4 ПДР України, і воно не передбачає відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП. Оскільки протокол серії ОБ №103529 був сфальсифікований ОСОБА_4 , через внесення в нього додаткових записів, в контексті ст.256 КУпАП, він не міг бути використаний судом в справі як допустимий доказ.
Крім того, в зміненому протоколі, взагалі не зазначено які підпункти з пунктів 2.4, 8.9 ПДР України порушено. Через що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_1 , не конкретизовано і останньому невідомо було від чого захищатись.
Законодавець чітко зазначає, що вимоги про зупинку можуть бути такими: - увімкнення кольорових маячків і спеціального звукового сигналу; - увімкнення тільки спеціального звукового сигналу; - увімкнення тільки гучномовного пристрою. Знаючи про це, ОСОБА_4 формулює обвинувачення саме із застосуванням маячків, сирени та гучномовця, однак не доводить доказами в суді увімкнення сирени та гучномовця. Доданим відеозаписом до протоколу, який взагалі не містить звуку, зафіксовано що ЗАЗ-1102 д/н НОМЕР_1 рухається без порушень правил дорожнього руху в напрямку с.Зоряне. Увімкнення сирени та гучномовця не підтверджується даним відео. Проте, що маячків, сирени та гучномовця не було застосовано, пояснював в суді як ОСОБА_1 , так і свідок. Маячків вони не бачили через засліплення світлом фар через дзеркала заднього огляду. На авто ОСОБА_1 не від кого не тікав, а рухався додому, біля будинку якого сам зупинився. Посилання суду на те, що свідок не зобов`язаний слідкувати за дорожньою обстановкою, є припущеннями. Якщо суд своєю логікою звільнив ОСОБА_5 від обов`язку слідкувати за дорожньою обстановкою, то заборонити свідку чути те, що відбувається навколо авто, в якому він був пасажиром, суд не зміг. І свідок чітко пояснював в засіданні, що сирени та гучномовного пристрою він не чув. Дані обставини суд не врахував, і безпідставно зробив вільне тлумачення пп. Б п. 8.9 ПДР України на користь поліції.
Сумніви у справі суд застосував вибірково і на користь обвинувача, визнаючи сумнівним: не застосування ОСОБА_4 маячків-сирени-гучномовця (при відсутності доказів такого); не пред`явлення обвинувачення за пп. Б п. 8.9 ПДР України (за наявності доказів протилежного); відсутність у відеозаписі звуку сирени та гучномовця (за наявності доказів такого); не можливість зупинки тільки за допомогою маячків всупереч чітко прописаної диспозиції пп.Б п. 8.9 ПДР України.
Обвинувачення щодо особи ґрунтується на недопустимих доказах, що унеможливлює встановлення провини поза розумним сумнівом.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №103529 від 06 лютого 2021 року, згідно з яким, 06 лютого 2021 року о 18 годині 43 хвилини в Запорізькій обл., Запорізький р-н від в`їзду в с. Веселе до буд. №1 по вул. І. Бойко в с.Зоряне водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102 н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та сирени, в гучномовець була подана неодноразово законна вимога про зупинку, не зупинився, т.з. був затриманий шляхом переслідування на патрульному авто н.з. НОМЕР_2 біля буд.1 по вул. Бойко в с. Зоряне шляхом загнання в тупик, чим порушив вимог п.2,4 8.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; копією протоколу серії ОБ №104118 від 06 лютого 2021 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; копією постанови серії БАА №839296 від 06 лютого 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за чинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП; відеозаписом на DVD-R диску, яким зафіксовано, що службовий автомобіль переслідував автомобіль ЗАЗ 1102 н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції був застосований проблисковий маячок, інспектор поліції намагався зупинити автомобіль, але автомобіль не зупинявся.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті працівника поліції Захарченка Є., в якому зафіксовано, що 06 лютого 2021 року, відпрацьовуючи територію с.Зоряне, спільно зі ст.лейтенантом поліції Груша Т.І., на предмет скоєння крадіжок та порушення ПДР, за порушення ПДР, а саме п.п. 31.4.3 (не працює ліва фара в режимі ближнього світла у темну пору доби) прийнято рішення про зупинку вищевказаного ТЗ за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів, гучномовця та звукового сигналу, ТЗ ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого відмовився виконувати законну вимогу поліцейського про зупинку та почав пришвидшувати рух, був зупинений у дворі будинку АДРЕСА_2 так як заїхав до «тупика». Водій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з даного приводу нічого пояснити не міг, на вимогу поліцейського надати для перевірки документи, які зазначені в п.п. 2.1 (а.б.ґ) ПДР України, надав лише свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування наземних ТЗ, та сказав, що посвідчення водія ніколи не отримував, на що була складена відповідна постанова (БАА 839296) та протокол (ОБ 103529) за ст.122-2 ч.1. Під час складання адмін. матеріалів у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору алкотест «Драгер» або у лікаря нарколога в К УЗОР «ЗОНД», на що останній відповів відмовою в присутності двох свідків, також гр. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, підписання протоколів та отримання їх копій. На гр. ОСОБА_1 був складений адмін.протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (ОБ 104118).
Якихось порушень з боку поліцейських при оформлені вказаного адміністративного матеріалу не вбачається. 
Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в т.ч. з відеозаписом.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин суперечать матеріалам справи.
Твердження захисника про те, що протокол серії ОБ №103529 був сфальсифікований, оскільки до нього внесені виправлення, є безпідставними, оскільки згідно з матеріалами справи, вказаний протокол не містить жодних виправлень та підписаний свідками. Більш того, копія вказаного протоколу теж долучена до матеріалів справи, оскільки ОСОБА_1 відмовився її отримувати. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 ПДР України, оскільки не зупинився на вимогу поліцейського, що, в свою чергу, повністю відповідає встановленим судом фактичним обставинам. Суть правопорушення в протоколі сформульована належним чином, а доводи захисника в апеляційній скарзі про протилежне, суперечать змісту самого протоколу. 
Те, що долучений до протоколу відеозапис не відтворює звук, жодним чином не вказує на безпідставність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки з вказаного запису вбачається, що в темну пору доби на патрульному автомобілі, при його наближенні до автомобіля, яким, як в подальшому з`ясувалось, керував ОСОБА_1 , вмикаються проблискові маячки синього та червоного кольору, але автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняється, а навпаки - прискорює рух, не зважаючи на переслідування його патрульним автомобілем, та зупиняється лише після того, як заїжджає у глухий кут. 
Викладене повністю узгоджується з відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та з рапортом поліцейського. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими вимог чинного законодавства при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та інших матеріалів, тому суд обґрунтовано прийняв вказані докази, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми та у своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення при викладених в протоколі та постанові суду обставинах. 
Також судом обґрунтовано відхилив пояснення свідка ОСОБА_5 , оскільки останній є приятелем ОСОБА_1 , відповідно зацікавленою у сприятливому для останнього розгляді справи. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Упередженості з боку суду, як про це зазначає апелянт, не вбачається. 
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Рогальського В.М., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), його захисника – адвоката Рогальського В.М. залишити без задоволення.
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.122-2 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева