ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2021 р.                                                                  Справа №926/2403/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                              Орищин Г.В.
суддів                              Галушко Н.А.
                              Желіка М.Б.
секретар судового засідання Федорів Н.В.
розглянув апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тарасівці”
на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2021 (повний текст рішення складено 03.03.2021, суддя Проскурняк О.Г.)
у справі № 926/2403/20
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
до відповідача-1 Ванчиковецької сільської ради
відповідача-2 фізичної особи-підприємця Юрія Дмитра Володимировича
відповідача-3 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області
про визнання недійсними рішень Тарасівецької сільської ради

представники сторін в судове засідання не з`явились.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.02.2021 у справі №926/2403/20 відмовлено в задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (надалі – СТзОВ) "Тарасівці" до відповідачів Ванчиковецької сільської ради  (яка є правонаступником Тарасівецької сільської ради), фізичної особи-підприємця (надалі – ФОП) Юрія Дмитра Володимировича та Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання недійсними:
1) рішення VIII сесії VI скликання Тарасовецької сільської ради від 19 серпня 2011 року “Про надання дозволу на обстеження земельної ділянки щодо відведення в оренду під розміщення нежитлових будівель п/п ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та 2-Б/83”;
2) рішення XV сесії VI скликання Тарасовецької сільської ради від 07 червня 2012 року “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування нежитлових будівель п/п Юрію Дмитру Володимировичу”.
Вказане рішення залишено без змін поставою Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2021.

Окрім того, додатковим рішенням Чернівецької області від 26.02.2021  було задоволено заяву ФОП Юрія Дмитра Володимировича про компенсацію витрат на професійну допомогу та стягнуто з позивача на користь відповідача-2 витрати за надання професійної правової допомоги у розмірі 17200,00 грн.
Не погодившись з даним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку пославшись на те, що ухвалюючи його, місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, не врахував правових позицій Верховного Суду, а також не дотримався принципу розумності розміру судових витрат, у зв`язку з чим просив оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити третій особі у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:
1) суд вирішив питання про покладення на позивача витрат на професійну допомогу незважаючи на те, що рішення суду першої інстанції станом на 26.02.2021 ще не набрало законної сили. Окрім того, в судовому засіданні від 26.02.2021 він не заслуховував думку позивача по суті поданої відповідачем-2 заяви;
2) в договорі про надання правової допомоги №14 від 31.03.2020 відсутні розмір та (або) порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), що свідчить про те, що у суду були відсутні підстави для задоволення вимог заяви. В той же час, у договорі йде мова лише про винагороду у розмірі 2000 грн.;
3) вищезазначене свідчить про те, що відповідач-2 безпідставно завищив свої судові витрати і вони не відповідають розумному розміру. В свою чергу, фінансовий стан СТзОВ «Тарасівці» також не дозволяє виконати відповідні вимоги відповідача-2.

Відповідач-2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а додаткове рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив наступне:
1) в судових дебатах до виходу суду в нарадчу кімнату представником відповідача-2 адвокатом Сімків Є.В. було заявлено клопотання про подання протягом 5- ти днів з дня проголошення рішення судом заяви про стягнення витрат на правову допомогу;
2) при розгляді заяви представника відповідача-2 адвоката Сімків Є.В. про ухвалення додаткового рішення судом досліджувався договір про надання правової допомоги, додаток № 1 до договору, акт виконаних робіт з детальним описом проведених робіт у даній справі та квитанція про сплату вартості вказаних послуг. Всі докази, які підтверджували фактичне здійснення витрат на правову допомогу, були досліджені судом при розгляді заяви.

Письмових відзивів чи пояснень на вказану апеляційну скаргу відповідачі-1 та -3 не подали.
Жодна із сторін не забезпечила явку свого представника у судове засідання.
Учасники даного судового процесу були повідомлені про судове засідання згідно контактних даних, відомості про які містяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи апеляційного суду у порядку, встановленому Законом України «Про доступ до судових рішень», були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Зважаючи на наведене, з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представників сторін

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного додаткового рішення з огляду на наступне:

Частиною 1, 3 статті 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Пунктом 2 частиною 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з ч. 8, 13 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Як зазначено у додатковому рішенні суду першої інстанції та не заперечується позивачем, у судовому засіданні 11 лютого 2021 року до закінчення судових дебатів представник відповідача-2 адвокат Сімків Є.В.  заявила усне клопотання, в якому просила суд вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Як було зазначено вище, рішення по суті спору у даній справі було ухвалено 11.02.2021.
15.02.2021 відповідач-2, із дотриманням строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України, надіслав до Господарського суду Чернівецької області письмову заяву про компенсацію витрат на професійну допомогу у розмірі 17200 грн. та докази в обґрунтування їх розміру.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем-2 подано:
1) договір №14 про надання правової допомоги від 31 березня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Сімків Євгенією Вікторівною;
2) додаток №1 до договору, у якому визначено розмір гонорару адвоката;
3) акт про надані послуги від 12.01.2021 на загальну суму 17200 грн.;
4) квитанція №BASS_12209316350 від12.01.2021на суму 17286,43 грн.
Крім того, договір про надання правової допомоги №14 від 31.03.2020 разом із додатком №1 були долучені при поданні відзиву на позовну заяву у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.02.2021 розгляд вказаної заяви було призначено на 26 лютого 2021 року.
При цьому, з протоколу судового засідання від 26.02.2021 вбачається, що позивач в судовому засіданні подав письмові заперечення проти задоволення заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем-2, які були долучені до матеріалів справи.
При вирішенні питання про витрати на професійну правничу допомогу суд першої інстанції дослідив суть вказаних заперечень, що випливає з тексту додаткового рішення. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що позивач посилається на те, що визначений адвокатом обсяг виконаних робіт є неспівмірним із складністю справи та обсягом витраченого часу. Окрім цього, відповідач-2, на думку позивача, безпідставно завищив свої судові витрати і вони не відповідають розумному розміру.
Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача про те, що судом не було з`ясовано його позицію по суті поданої відповідачем-2 заяви. Більше того, як випливає з протоколу судового засідання від 26.02.2021, суд перебував у нарадчій кімнаті 20 хвилин, що свідчить про повне дослідження ним доводів обох сторін.

Відповідно до частин 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правової допомоги, розмір оплати праці адвокату при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
Відповідно у додатку 1 визначено перелік послуг , які надаються адвокатом та їх вартість, зокрема:
1) вартість однієї години надання послуг у розмірі 1600 грн. встановлена для наступних послуг: зустріч та усна консультація клієнта; ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви, відзиву на позов, витребування доказів;
2) вартість однієї години надання послуг у розмірі 30 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання- передачі наданих послуг, встановлена для наступних послуг: відповідь на запит контролюючого органу; складання адвокатського запиту; складання клопотання;
3) вартість однієї години надання послуг у розмірі 2000 грн. встановлена для наступних послуг: представництво та захист інтересів клієнта в суді будь-якої інстанції;
4) вартість однієї години надання послуг у розмірі 70 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання- передачі наданих послуг, встановлена для наступних послуг: складання скарги, заперечень; досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію); складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг.
За результатами виконаної роботи, адвокат Сімків Є.В. та Юрій Д.В. підписали акт про надані послуги від 12 січня 2021 року в якому вказується, що адвокат Сімків Є.В. надала професійну правову допомогу на загальну суму 17200,00 грн. У склад наданих послуг сторонами включено:
1) ознайомлення з матеріалами позовної заяви, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, обговорення питання щодо подання відзиву на позовну заяву; підготовка та направлення до суду відзиву на позовну заяву; витребування та направлення доказів до відзиву – 5 годин, вартість 8000 грн. (із розрахунку 1 година – 1600 грн.);
2) витребування в районному архіві та направлення до суду додаткових доказів у справі на виконання ухвали суду 14 грудня 2020 року – 2 години, вартість 3200 грн. (із розрахунку 1 година – 1600 грн.);
3) підготовка та представництво інтересів відповідача у суді – орієнтовно 3 судових засідання, вартість 6000 грн. (із розрахунку одне судове засідання – 2000 грн.).
У матеріалах справи наявні: відзив на позовну заяву, який підписаний адвокатом Сімків Є.В.; клопотання про витребування доказів та отримані на підставі ухвали суду належним чином завірені копії документів, на основі яких прийнято спірні рішення Тарасовецької сільської ради; заява відповідача-2 з додатками від 23.12.2020, якою він надав суду витребувані документи на виконання ухвали Господарського суду Чернівецької області від 14 грудня 2020 року, яка підписана адвокатом Сімків Є.В. Окрім того, з матеріалів справи вбачається факт участі адвоката Сімків Є.В. у 4 судових засіданнях.
Згідно платіжного доручення №2203-3362-6350-0420 від 12 січня 2021 ОСОБА_1 сплачено адвокату Сімків Євгенії Вікторівні 17286,43 грн за надані послуги у справі №926/2403/20.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд зазначає, що приписи частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України є аналогічними з приписами частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Відповідно до вимог процесуального закону, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідні твердження позивача про неспівмірність та завищеність заявленої відповідачем-2 суми на відшкодування витрат на професійну правову допомогу, покладені в основу апеляційної скарги, не обґрунтовані жодними доказами та є, у зв`язку з цим, лише його припущеннями. Відповідні припущення не можуть бути покладені в основу висновку судової колегії про незаконність та наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення.
Відповідно до ст. 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 постанови).
З огляду на наведене та на недоведеність позивачем факту неспівмірності витрат на правову допомогу, понесених відповідачем-2 у даній справі, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зазначена вище сума в розмірі 17200 грн. є обґрунтованою, реальною та становить розумний розмір витрат, які підлягають стягненню з позивача за розгляд даної справи.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тарасівці” відмовити.
Додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2021 у справі № 926/2403/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20-ти днів відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складено 30.06.2021.

Головуюча суддя                                                                      Г.В. Орищин

суддя                                                                                          Н.А. Галушко

суддя                                                                                          М.Б. Желік