Справа № 459/2178/20                                Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 22-ц/811/1369/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів –Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2021 року, ухвалене в складі головуючого судді Рудакова Д.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - 

в с т а н о в и л а:

Позивач у серпні 2020року звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути 62554,26 грн. завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20 000, 00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2019 року близько 15 години 13 хвилин, ОСОБА_1 - відповідач, керуючи технічно справним автомобілем марки Infiniti QX д.н.з. НОМЕР_1 , слідуючи по проїжджій частині вулиці Винниченка у місті Червонограді Львівської області, яка є другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної вулиці з вулицею Чорновола у місті Червонограді Львівською області, що є головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2. розділу 33 Правил дорожнього руху України, не дав дорогу автомобілю марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого пасажир автомобіля Infiniti ОХ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 зазнав численних механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 1.10, 2.3.б.д. 10.1. 16.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286КК України.
Відповідно до ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 14.02.2020року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак кримінальне провадження за заявою потерпілої ОСОБА_3 було закрито в зв`язку із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КK України.
Автомобіль марки VolkswagenCaddy д.н.з. НОМЕР_2 , котрий був пошкоджений внаслідок спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належить позивачу на праві власності.
Одразу ж після дорожньо-транспортної пригоди, зважаючи на те, що цивільна відповідальність водія автомобіля відповідача була застрахована ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивачем було скеровано звернення на адресу даної страхової компанії про відшкодування спричиненої шкоди.
В зв`язку із цим, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» було ініційовано проведення експертизи із визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу VolkswagenCaddy д.н.з.  НОМЕР_2 , який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.
Зазначає, що згідно звіту №358Е про оцінку автомобіля VolkswagenCaddy д.н.з. НОМЕР_2 . вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу становить 119 909, 93 грн. 
Станом на день звернення до суду з позовом, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала йому шкоду в розмірі 60195,67 грн., однак як вбачається із вартості матеріального збитку цієї суми буде недостатньо, тому із відповідача слід стягнути 59714,26 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Крім цього, через неправомірні дії відповідача він ще й поніс інші витрати, зокрема щодо транспортування свого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди на станцію технічного обслуговування, тощо, загальна сума витрат становить 2 840, 00 гривень.
Вважає, що в результаті протиправних дій відповідача, йому було завдано не тільки майнову але і моральну шкоду. Просив позовні вимоги задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Червноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму нанесеної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди у розмірі 62 554, 26 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 надохід держави судові витрати в сумі 1051,00 грн.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог покликається на те, що згідно звіту №358Е від 19 березня 2020 року про оцінку автомобіля VolkswagenCaddy д.н.з. НОМЕР_2 ринкова вартість вказаного автомобіля складає 119 909, 93 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 становить 149 895,48 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 60195,67 грн. Вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту не менша за його ринкову вартість, тобто відновлення колісного транспортного засобу економічно недоцільно і становить 119909,93 грн. 
Зазначає, що не заперечує по відшкодуванню шкоди в розмірі 62554,26 грн., але при умові передачі йому автомобіля VolkswagenCaddy д.н.з. НОМЕР_2 , або його залишків, як це передбачено раніше діючим Законом №1961-IV і на якому побудоване рішення. 
Також суд не врахував, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виникає лише в тому випадку, коли у страховика немає підстав для здійснення страхового відшкодування або коли розмір страхової завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
Згідно зі ст. 29 Заколну України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2021 року скасувати.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову 82 554, 26 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду. 
У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.п. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що 08.09.2019 року близько 15 год. 13 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Infiniti QX д.н.з. НОМЕР_1 , слідуючи по проїжджій частині вулиці Винниченка у місті Червонограді Львівської області, яка є другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної вулиці з вулицею Чорновола у місті Червонограді Львівською області, що є головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2. розділу 33 ПДР України, не дав дорогу автомобілю марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пасажир автомобіля Infiniti ОХ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 зазнав численних механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 1.10, 2.3.б.д., 10.1., 16.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286КК України.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 14.02.2020 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КK України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
В межах даної кримінальної справи, цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не пред`являвся.
Автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності.
Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія». 
Згідно із дослідженням спеціаліста автотоварознавця № 358Е від 19.03.2020 року (здійснено на замовлення страховика) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy р.н. НОМЕР_2 становить 119 909 грн. 93 коп. 
Станом на день звернення до суду з позовом, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала позивачу шкоду в розмірі 60 195 грн. 67 коп., що відповідає вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягаю заміні.
Тобто, предметом позову є стягнення з відповідача різниці між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та роміром заподіяного позивачу збитку, яка складає 59 714 грн. 26 коп.
Також, позивачу заподіяні інші витрати, зокрема, щодо транспортування свого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди на станцію технічного обслуговування, зі станції, а також на розборку транспортного засобу для огляду експерта, тощо. Загальну сума витрат становить 2 840, 00 грн., що підтверджується товарними чеками від 18.12.2019 року, 23.09.2019 року, 30.09.2019 року та 25.10.2019 року.
Окрім цього, позивач просив стягнути заподіяну моральну шкоду, оцінену ним у розмірі 20 000,00 грн. У цій частині позовних вимог ухвалено рішення про часткове їх задоволення, і таке в апеляційному порядку учасниками справи не оскаржується.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
При цьому, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, суд повинен був у порядку, визначеному процесуальним законом роз`яснити сторонам про необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а також наслідки непризначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 19 вересня 2018 року у справа № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).
Оскільки страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справа № 686/17155/15-ц (провадження № 61-18840св18)
Установивши, що вартість майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхової виплати ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка здійснена страховиком за вирахуванням зносу.
Також з відповідача підлягають стягненню понесені витрати, повязані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, розмір яких документально підтверджений, і відповідачем не спростований.
При цьому колегія враховує, що відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції, не долучав висновок експерта, зроблений на його замовлення, як і не клопотав перед судом про призначення відповідної експертизи, що є його процесуальним обов`язком в процесі доказування.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки під час вирішення справи правильно застосовано до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом першим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Відповіднодо ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст даного судового рішення складено 31 травня 2021 року. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,- 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
РішенняЧервоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення. 
Повний текст постанови складено 31 травня 2021 року. 

Головуюча Копняк С.М.
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.