УХВАЛА

07 червня 2021 року 
Київ
справа №826/17800/14
адміністративне провадження №К/9901/18209/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Калашнікової О.В., Мартинюк Н.М.   
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №826/17800/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, зобов`язати вчинити дії та стягнути грошові кошти,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:
- скасувати наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1448к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іршавського району Закарпатської області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Іршавського району Закарпатської області;
- стягнути з Генеральної прокуратури України  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;
- зобов`язати Генеральну прокуратуру України поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 , заборони, передбаченої  ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора  задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року скасовано в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів, з бюджетних призначень прокуратури Закарпатської  області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 19 травня 2021 року.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу     підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставами касаційного    оскарження зазначає пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.  
В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм абз. 3 п. 3, п.7 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 113-IX.
В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає про застосування судами в оскаржуваних судових рішеннях норм права у подібних правовідносинах без урахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 809/3968/14. 
При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, у справі № 809/3968/14 позов було пред`явлено до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Отже, суб`єктний склад учасників відносин, що склались у справі №809/3968/14 та у даній справі не є подібним.  
З урахуванням викладеного, у разі оскарження відповідачем рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, необхідно було б зазначити інші постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Водночас,  скаржнику необхідно врахувати, що підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо  застосування одних і тих самих норм права є взаємовиключними. 
Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішенні, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою  статті 328 КАС України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Поруч з цим, касаційна скарга не відповідає вимогам частини 4 статті 330 КАС України, відповідно до якої до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.     
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої    статті 4 Закону України "Про судовий збір"   ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач звернувся до суду у 2014 році та заявив дві вимоги немайнового характеру та похідні від них.  
Пунктом 3 частини другої    статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру встановлена на рівні 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 1 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі  складав 1218,00 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 292,32 гривень (200% від 146,16(1218x0,06x2)).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код    класифікації доходів бюджету: 22030102        "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________        (ПІБ чи назва установи, організації позивача),        на рішення від ______        (Дата оскаржуваного рішення)        по справі _________        (Номер справи),        ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд)        (назва суду, де розглядається справа).
Згідно із частиною другою    статті 332 КАС України  до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених    статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей    169,    332 КАС України    касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)        статтею 328        цього Кодексу    підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи, а також надання документа про сплату судового збору. 
На підставі викладеного, керуючись статтями    169,    328, 330,    332 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №826/17800/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу, зобов`язати вчинити дії та стягнути грошові кошти залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	О. В. Калашнікова	
 	Н. М. Мартинюк