Справа № 454/1995/19                                Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/2761/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
при секретарі Матяш С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року у справі за скаргою адвоката Бордюка Михайла Йосиповича поданої в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року Заявник звернувся в суд з даною скаргою та просить суд скасувати постанови державного виконавця Сокальського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Костюк Т.А. від 21.12.2018р. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України та постанову від 21.12.2018р. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, які винесені у межах виконавчого провадження №52960665.
Свої вимоги мотивує наступним.
Оскаржуваними постановами від 21.12.2018р. у виконавчому провадженні №52960665 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
ОСОБА_2 не згідний з даними постановами та вважає їх незаконними, не обгрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.
Вказує, що у провадженні Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на підставі постанови Сокальського районного суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999 р. і до його повноліття, яке було відкрито через 17 років постановою державного виконавця від 23.11.2016 року.
Оскаржувані постанови, державний виконавець прийняв у зв`язку з тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 20.12.2018р. за період з 23.11.1999р. по 18.03.2017р. становить 100 789,88грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, при тому, що згідно розрахунку від 11.12.2017р. така заборгованість визначена в сумі 41 604,50грн. і не весь період з 1999р., а за останні 3 роки перед зверненням в ДВС перед відкриттям виконавчого провадження, як це передбачено ст.194 СК України.
У вказаному виконавчому провадженні здійснено стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 за три останні роки перед зверненням у відділ ДВС 23.11.2016р., з чим сторона виконавчого провадження не погодилась і звернулася в суд з позовом про визначення розміру аліментів (справа №454/643/19, в той час, коли для винесення оскаржуваних постанов приймалось до уваги заборгованість за всі 17 років з моменту звернення в суд з заявою про стягнення аліментів.
Також, вказує, що жодної з постанов, викликів, чи будь-яких інших документів по цьому виконавчому провадженні він не отримував, а тому не міг знати, що є боржником по аліментах, які зобов`язаний сплачувати.
Тому у державного виконавця не було жодних підстав обмежувати ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, оскільки він не знав про існування постанови суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999, виконавчого провадження №52960665 та заборгованості по цих аліментах, він не міг ухилятися від виконання рішення суду, а тим більше, що стягувачем оспорюється сума заборгованості по аліментах, яка тільки має бути визначена судом.
З цих же підстав незаконною є постанова державного виконавця і про обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року в задоволенні скарги адвоката Бордюка Михайла Йосиповича в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами – відмовлено.
Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_2 . Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Звертає увагу, що державний виконавець вживаючи тимчасові обмеження, вважав, що сума заборгованості скаржника становить 100789,88 грн, в той час як сума насправді є меншою. Стверджує, що ОСОБА_2 не ухиляється від сплати аліментів. Вважає не доведеним факт ухилення його від сплати аліментів, в зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття тимчасових обмежень. Також звертає увагу, що постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував і не міг отримати оскільки знаходиться за кордоном де проживає. Стверджує, що незнаючи про існування виконавчого провадження він не міг ухилятися від його виконання. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу адвоката Бордюка Михайла Йосиповича в інтересах ОСОБА_2 .
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29 квітня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 11 травня 2021 року.

24 березня 2021 року від Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржувану ухвалу залишити без змін. Звертає увагу, що ОСОБА_2 були встановлені обмеження у зв`язку з наявністю у нього заборгованості по сплаті аліментів, яку боржник не погашав та перебував у розшуку. Окрім цього, звертає увагу, що у зв`язку з погашенням ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів, 11 січня 2021 року начальником відділу винесено постанови про скасування обмежень, серед яких було скасовано тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження божника у праві керування транспортними засобами та інші тимчасові обмеження вжиті щодо боржника

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2  до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що сукупний розмір заборгованості заявника зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, в зв`язку з чим державний виконавець, виносячи постанови від 21.12.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у правах, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та державним виконавцем вжито передбачених даним законом дій для виконання рішення суду.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Як вбачається із матеріалів справи заявник представником ОСОБА_2 адвокатом Савка Р.І. 08.07.2020 року подано скаргу на дії державного виконавця, у якій він просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №52960665 від 23.11.2016року, про примусове виконання постанови Сокальського районного суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999р. і до його повноліття.
Також, як вбачається із матеріалів справи, а також оглянутого виконавчого провадження ВП № 52960665 – 23.11.2016 року державним виконавцем відкрито вказане виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови.
Згідно з відповідей на запити державного виконавця із Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника інформацію не знайдено. Згідно з відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії, інформацію щодо боржника не знайдено; із Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків інформація щодо боржника відсутня; із Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями інформація щодо боржника відсутня; із Відділення виконавчої дирекції фонду Фонду ССНВНВТПЗ в м.Червонограді Львівської області ОСОБА_2 на обліку не перебуває та щомісячних платежів не отримує; із Відділу Держгеокадастру у Львівській області право власності на земельні ділянки не зареєстровано.
З відповіді Державної міграційної служби України у Львівській області встановлено, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 18.07.2011р. органом 4690.
Згідно акта державного виконавця від 10.01.2017р. по виході на місце проживання ОСОБА_2 встановлено, що останній відсутній за адресою проживання: АДРЕСА_1 .
Також, державний виконавець звертався до суду з поданнями про примусовий привід боржника, ОСОБА_2 та про оголошення його розшуку.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області Оголошено розшук ОСОБА_2 
09.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.
15.11.2017р. до Сокальського РВ ДВС Львівської області надійшла заява ОСОБА_5 про нарахування заборгованості. На підставі даної заяви 11.12.2017р. державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах.
За змістом частин першої та другої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у двох формах: 1) у частці від доходу її матері, батька; 2) у твердій грошовій сумі.
Постановою Сокальського районного суду від 06.12.1999р. №АЕ-111/1999 вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму щомісячно, починаючи з 23.11.1999р. і до його повноліття.
Таким чином, судовим рішенням присуджено стягувати із ОСОБА_2 кошти на утримання дитини у частці від його доходів. При цьому, зазначення судом, що розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим 1/2 неоподатковуваного мінімуму.
Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), встановлений положеннями статті 195 СК України. Так, частиною другою вказаної норми передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Разом з цим, згідно ч.1.ст.194 СК України в редакції яка діяла на час спірних правовідносин, на момент подання заяви про примусове виконання рішення суду та винесення 23.11.2016р. постанови державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 194 Сімейного кодексу, що введений в дію з 01.01.2004р., якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що у заявника відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
На момент розгляду справи в суд першої інстанції заявником та його представниками не доведеного, що сума заборгованості по сплаті аліментів є значно меншою, а також те, що боржник не ухилявся від сплати аліментів, оскільки не знав про існування рішення про стягнення з нього аліментів.

Оскільки сукупний розмір заборгованості заявника зі сплати аліментів за період з листопада 2013 року по березень 2017 року станом на 21.12.2018 року перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець на законних підставах встановив ОСОБА_2 тимчасові обмеження у праві виїзду у за межі України та обмеження у праві керування транспортними засобами.
Державним виконавцем вжито передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання рішення суду щодо стягнення з боржника аліментів, серед яких є встановлення тимчасових обмежень щодо прав боржника.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року -  слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11 травня 2021 року

Головуючий:                                                        О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник