Ухвала
 
08 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 136/1124/19
провадження № 61-1556ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України) на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, 
ВСТАНОВИВ:
Ухваленим у зазначеній справі рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з цим рішенням  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
20 січня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від                         30 грудня 2020 року у вказаній справі, яка за своїм змістом не відповідала вимогам статей 389, 392 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1  залишено без руху, надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків. Особі, яка подала касаційну скаргу запропоновано надати уточнену касаційну скаргу із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження. 
11 березня 2021 року  ОСОБА_1 надіслала уточнену касаційну скаргу разом                           з доданими до неї документами згідно кількості учасників справи, яка відповідає вимогам пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову                                 у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
У частині восьмій статті 394 ЦПК України вказано, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2018 року у справі                       № 128/2413/16-ц, що судове рішення ухвалено з порушенням пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Разом з касаційною скаргою подано клопотання про зупинення виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року до закінчення їх перегляду                  в касаційному порядку.
Клопотання мотивовано тим, що 22 січня 2021 року постановою Липовецького РВ ДВС ЦЗМУ МБ (м. Хмельницький) за заявою відповідачів відкрито виконавчі провадження  ВП № 64253841, ВП № 642554045, що на думку позивача є підставою для зупинення виконання оскаржених судових рішень.
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання судових рішень має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судових рішень. 
Оскаржене рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, залишене без змін постановою апеляційного суду, за своєю суттю не встановлює, не змінює і не припиняє будь-яких прав чи обов`язків учасників справи, оскільки не містить відповідних висновків в резолютивній частині судового рішення, а тому клопотання про зупинення його виконання як таке, що позбавлене сенсу, не може бути задоволено. ОСОБА_1 не обґрунтовує необхідність зупинення виконання рішення суду в частині стягнення покладених на неї судових витрат, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання і в цій його частині.
Керуючись статтями 260, 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1                            (в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України) на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування.
Витребувати із Липовецького районного суду Вінницької областіцивільну справу                      № 136/1124/19.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року до закінчення їх перегляду                      в касаційному порядку відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
В. І. Крат