ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3322/21 Справа № 210/2042/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О ВА 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря - Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, -
В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2014 року ПАТ АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення та просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1/699 - МК від 28.12.2005 року, в розмірі 46 376, 54 доларів США, що за курсом 10, 99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2014 року складає 50 9678, 17 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 57,70 кв.м., житловою площею 44, 20 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №1/699 - МК від 28.12.2005 року) ПАТ КБ "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача судові витрати (том 1 а.с.1-2).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено у повному обсязі (том1 а.с.54-56).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року скасовано заочне рішення, винесене Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , про звернення стягнення. Вищеназвану цивільну справу призначено до розгляду (том 1 а.с.104).

Під час розгляду справи заявою від 24 липня 2018 року було змінено позовні вимоги по вказаній справі та позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН на їх користь заборгованість у розмірі 46376,54 доларів США (сорок шість тисяч триста сімдесяті шість доларів п`ятдесят чотири центи), що за курсом 10,99 грн. відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 01.01.2014 року складає 509678,17 грн. (п`ятсот дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень сімнадцять копійок) за кредитним договором № 1/699-МК від 28.12.2005 року та судові витрати по справі.
В обґрунтування заяви зазначили, що відповідно до укладеного договору №1/699 - МК від 28.12.2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 5000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.12.2010 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрат. У порушення норм закону та умов договору, ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 01.04.2014 року має заборгованість - 46 376, 54 доларів США, яка складається з наступного: 12 783, 40 доларів США - заборгованість за кредитом; 18 511, 27 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15081, 87 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (том 2 а.с.53-54).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, уточнений позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради про стягнення заборгованості, задоволено у повному обсязі.
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570 заборгованість у розмірі 46 376,54 доларів США (сорок шість тисяч триста сімдесяті шість доларів п`ятдесят чотири центи), що за курсом 10,99 грн. відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 01.01.2014 року складає 509678,17 грн. за кредитним договором № 1/699-МК від 28.12.2005 року.
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570 судовий збір в розмірі 4019,40 грн.(том 2 а.с.98-100).

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування, та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (том 2 а.с.108-112).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1/699-МК від 28 грудня 2005 року у розмірі 33125,09 доларів США, яка складається: 11 229,01 дол. США - тіло кредиту; 17612,19 доларів США - заборгованість за процентами за користуванням кредитом; 4283,89 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань (том 2 а.с. 204-207).

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.42-47). 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, з урахуванням постанови Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 

Судом 1 інстанції встановлено, що 28 грудня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (після перейменування - АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1/699 - МК, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 5000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 грудня 2010 року.
Згідно з умовами цього договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячними платежами.
Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору від 28 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримала 2 000 доларів США та згідно з пунктом 3.3 кредитного договору зобов`язалась щомісячно виплачувати банку кредит, виданий в рамках кредитної лінії і відсотків по ньому відповідно до встановленого графіку: з 23 січня 2006 року до 23 травня 2007 року - у сумі 315 доларів США, а до 25 червня 2007 року - 297,99 доларів США.
Відповідно до Додатку № 2 до кредитного договору від 28 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримала 5 000 доларів США та згідно з пунктом 3.3 кредитного договору зобов`язалась щомісячно виплачувати банку кредит, виданий в рамках кредитної лінії і відсотків по ньому відповідно до встановленого графіку: з 25 квітня 2006 року до 23 серпня 2007 року - у сумі 315 доларів США, а до 24 вересня 2007 року - 312,62 доларів США.
Відповідно до Додатку № 5 до кредитного договору від 28 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримала 4000 доларів США та згідно з пунктом 3.3 кредитного договору зобов`язалась щомісячно виплачувати банку кредит, виданий в рамках кредитної лінії і відсотків по ньому відповідно до встановленого графіку: з 12 липня 2007 року до 22 липня 2009 рік - у сумі 170 доларів США, а з 25 серпня 2009 року до 23 листопада 2009 року - у сумі 130 доларів США та до 04 грудня 2009 рік - у сумі 128,03 доларів США.
Згідно із пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії у визначені цим договором строки.
Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору від 28 грудня 2005 року №1/699-М у разі порушення зобов`язань, виниклих з цього кредитного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за кредитом, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня.
Згідно з пунктом 4.7 цього договору встановлено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - пені, штрафів за даною угодою тривалістю у 5 років.
Останній платіж по тілу кредиту  ОСОБА_1 був здійснений 22 жовтня 2008 року.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 14 квітня 2014 року.
Згідно з наданого суду апеляційної інстанції розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки перед позивачем становить 33125,09 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 11229,01 доларів США; 17 612,19 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 283,89 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань.
17 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Проте погодитися з таким висновком суду в повному обсязі, колегія суддів не може.
Згідно з ч. 1,2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (положення ст. 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Встановлено, що 28 грудня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (після перейменування - АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1/699 - МК, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 5000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 грудня 2010 року.
Враховуючи наведене, слід зазначити, що зі спливом визначеного договором строку кредитування банк втратив право нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.
Суд вказане до уваги не прийняв та стягнув зі  ОСОБА_1 на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами, розраховані станом на 11 квітня 2014 року.
Оскільки нарахування оспорюваної суми заборгованості по процентам відбулося і після закінчення строку дії договору, 28 грудня 2010 року, то таке нарахування в сумі 13739,06 доларів США є безпідставним та не підлягають задоволенню.

Крім того, 17 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Отже, оскільки за умовами кредитного договору відповідачка мала виконувати зобов`язання з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. 
Останній платіж по тілу кредиту  ОСОБА_1 був здійснений 22 жовтня 2008 року.
Пунктом 4.7 Кредитного договору встановлено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - 5 років.
При таких обставинах позивач звернувся до суду з позовом 14 квітня 2014 року, тобто після спливу позовної давності за щомісячними черговими платежами, термін сплати яких за договором настав до 14 квітня 2009 року.

Надаючи суду детальний розрахунок суми заборгованості (том 2 а.с.191-199), позивач вказав, що станом на 01.04.2014 року сума заборгованості за тілом кредиту становить 12 783, 40 доларів США, однак з урахуванням визначеного договором строку позовної давності (5 років) та графіку погашення заборгованості, 
сума заборгованості (тіло кредиту) складає 11229,01 дол. США, яку позивач і просить стягнути; 
відсотки за простроченим кредитом за період з 11.04.2009 року по 28.12.2010 року складають 880,73 доларів США = 1651,36 (прострочений кредит) * 0,32 (32% річних відповідно до п.п. 4.4, 3.2 Кредитного договору) * 20 місяців /12 місяців. 
відсотки за не простроченим кредитом за період з 11.04.2009 року по 28.12.2010 року складають 2994,40 доларів США = 11229,09 (не прострочений кредит) * 0,16 (16% річних відповідно до п. 3.1 Кредитного договору) * 20 місяців /12 місяців. 
Пеня в межах строку позовної давності, за період з 11.04.2009 р. до 28.12.2010 року на тіло кредиту складає 3780,65 доларів США.
Пеня в межах строку позовної давності, за період з 11.04.2009 р. до 28.12.2010 року на відсотки складає 503,24 доларів США. 
Вказаний розрахунок не спростований відповідачем. 
При цьому, вирішуючи вимогу про стягнення пені, колегія суддів враховує наступне.
Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст.. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов`язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми пені підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції пеня стягнута в іноземній валюті, що чинним законодавством не передбачено.
Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня в сумі (503,24 доларів США*26.44 грн. курс НБУ валюти кредиту на дату уточнення позовних вимог 24 липня 2018 року розрахунку = 13305,66 грн.) + (3780,65 доларів США*26.44 грн. курс НБУ валюти кредиту на дату уточнення позовних вимог 24 липня 2018 року розрахунку = 99960,38 грн.) = 113266,04 грн. 

З огляду на викладене слід дійти висновку про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором № 1/699-МК від 28 грудня 2005 року саме у розмірі 15104,14 доларів США, яка складається: 11229,01 доларів США - тіло кредиту; 3875,13 доларів США заборгованість за процентами за користуванням кредитом; та пені в розмірі 113266,04 грн. 

Доводи апеляційної скарги відповідача, що позивачем не доведено отримання останньою траншу в розмірі 16000 доларів США, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не заявляється вимога про стягнення суми в розмірі 16000 доларів США, як тіла кредиту. 
При цьому, в матеріалах справи наявна додаткова угода №2 від 21 червня 2006 року, відповідно до якої, кредитна лінія з лімітом кредитування складає 10500 доларів США (том 2 а.с.163). 
Відповідно до Додатку № 5 до кредитного договору №1-699-МК від 28.12.2005 Позичальник отримала 4000 доларів США (том 2 а.с.168). 
З урахуванням вказаного, сума не простроченого тіла кредиту в сумі 11229,01 доларів США підтверджена належними доказами та відповідає розрахунку заборгованості, а також додатковим угодам до кредитного договору №1-699-МК від 28.12.2005. 
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач виходить за межі встановлені кредитним договором та вимоги чинного законодавства, що тягне за собою повне звільнення від відповідальності за невиконання договору, проте вказані вимоги є необґрунтованими та безпідставними. 

Беручи до уваги, заяву відповідача про застосування строку позовної давності, вказівки Верховного Суду та наданий позивачем більш точний розрахунок суми заборгованості, колегія суддів, вважає за необхідне скасувати судове рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову і стягнення заборгованості у розмірі 15104,14 доларів США, яка складається: 11229,01 доларів США - тіло кредиту; 3875,13 доларів США заборгованість за процентами за користуванням кредитом; та пені в розмірі 113266,04 грн. Інші позовні вимоги є безпідставним та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1747,23 грн.

Керуючись ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути зі  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН:  НОМЕР_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570 заборгованість за кредитним договором № 1/699-МК від 28.12.2005 року у розмірі 15104,14 доларів США, яка складається: 11229,01 доларів США - тіло кредиту; 3875,13 доларів США заборгованість за процентами за користуванням кредитом, а також пеню в розмірі 113266,04 грн. за несвоєчасність виконання зобов`язань.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути зі  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН:  НОМЕР_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570 судовий збір в розмірі 1 747,23 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: