ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2021 р.           Справа№ 910/521/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
секретар судового засідання Мельничук О.С.
представники сторін в судове засідання не з`явились;
розглянувши матеріали апеляційної скарги                    
Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 (повний текст ухвали складено 22.02.2021)
про залишення позовної заяви без розгляду 
у справі №910/521/21 (суддя Грєхова О.А.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"
про визнання недійсним пункту 5.1 Договору поставки № ДП-3/21 від 21.08.2020, -
ВСТАНОВИВ:
У 2021 році Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" про визнання недійсним пункту 5.1 Договору поставки № ДП-3/21 від 21.08.2020 року.
В обґрунтування позову позивач вказує на те, що пункт 5.1 Договору поставки № ДП-3/21 від 21.08.2020 року суперечить статті 549 Цивільного кодексу України, ст. 61 Конституції України і загальним засадам цивільного та господарського права України
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" про визнання недійсним пункту 5.1 Договору поставки № ДП-3/21 від 21.08.2020 року залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Договір поставки №ДП-3/21 від 21.08.2020 року містить третейське застереження, а від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору, надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, відтак позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Терйд" про визнання недійсним пункту 5.1 Договору поставки № ДП-3/21 від 21.08.2020 року підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмежено відповідальністю "Прайм логістик Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року у справі №910/521/21 та прийняти нове рішення, яким направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не взяв до уваги доводи позивача, викладені в поясненнях щодо заперечень ТОВ «Кернел-Трейд» проти вирішення спору в господарському суді, не повною мірою дослідив обставин, що мають значення для справи, умови договору поставки та не надав їм належної правової оцінки та, як наслідок, помилково постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7, ч. 1, ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема на думку скаржника в даному випадку у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися для вирішення спору в арбітражному порядку. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається. Позивач також вважає, що суд зобов`язаний припинити провадження у справі лише за наявності волі обох сторін про розгляд конкретного спору арбітражем, оформленої відповідним зверненням до суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року у справі №910/521/21, розгляд справи призначено на 21.04.2021 року.
В судове засідання 21.04.2021 року представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін. 
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції між сторонами в договорі поставки №ДП-3/21 від 21.08.2020 року міститься третейське застереження, а саме в пункті 6.2.1. вказано, що сторони договору також домовились про те, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8) у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладання третейського застереження, є тотожним до реквізитів, зазначених у цьому договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді. (а.с. 10).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заявою до Господарського суду міста Києва. (а.с. 1-5).
В подальшому, з огляду на наявне в п. 6.2.1 договору третейське застереження, відповідач не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору подав заперечення проти розгляду позову у господарському суді та заявив про залишення позову без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
У пункті 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України зазначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. 
Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається.    До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом (ч. 5 ст. 4 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу. 
Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. 
Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав. 
Згідно із ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.
Відповідно до п. 6.1. договору строк дії цього договору встановлюється з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 21.08.2021 року, а у випадку несвоєчасного виконання будь-якою стороною своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань.
Також, як вже було зазначено згідно з п. 6.2.1. договору сторони договору також домовились про те, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8) у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладання третейського застереження, є тотожним до реквізитів, зазначених у цьому договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 року у справі №906/493/16, суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом третейської угоди, саме при розгляді клопотання про залишення позову без розгляду і направлення сторін до третейського суду повинен вирішити питання дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.
У разі наявності третейської угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про залишення позову без розгляду господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті.
Господарський суд має тлумачити будь-які неточності третейської угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейського суду.
Отже колегія суддів зазначає, що спірне третейське застереження є окремою угодою, включеною сторонами у договір поставки, яка не містить жодних обмежень щодо строку її дії, є чинною та недійсною не визнавалась. Також, колегія суддів проаналізувавши умови третейського застереження зазначає, що третейське застереження у п.6.2.1. договору поставки є чинним та виконуваним, з огляду на відсутність доказів визнання його недійсним в судовому порядку (такий висновок узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.08.2018 року у справі №906/493/16).
При цьому, колегія вважає помилковим твердження скаржника, що в даному випадку у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися для вирішення спору в арбітражному порядку, а тому місцевий господарський суд не повинен був залишати позов без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України виходячи з наступного.
Крім того, колегія суддів не може погодитись з твердженням позивача, що залишаючи позов без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції обмежує позивача у праві не звернення до господарського суду, що не допускається виходячи з наступного.
Також, як вже було зазначено згідно з п. 6.2.1. договору сторони договору також домовились про те, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8) у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладання третейського застереження, є тотожним до реквізитів, зазначених у цьому договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді.
Передача спору на розгляд третейського суду є визначеним законом правом відповідних юридичних та/або фізичних осіб, яке реалізується шляхом укладення угоди між цими сторонами про передачу спору на вирішення третейським судом, а угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Тобто третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.
Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Отже, проявляючи волевиявлення щодо укладення договорів та погоджуючи їх умови, які не суперечать вимогам законодавства, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 ЦК України.
Таким чином викладене в договорі третейське застереження підлягає виконанню внаслідок добровільного погодження сторонами договору такої умови, що не суперечить Конституції України та іншим нормам законодавства та не свідчить про обмеження права сторони на судовий захист.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Зазначена норма кореспондується у частині надання відповідних гарантій зі статтею 55 Конституції України.
Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору,    сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 ЦК України. 
Відтак, колегія суддів зазначає, що наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, що її виявив відповідач, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 55 Конституції України.
Зазначена правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі №913/17/18, від 22.05.2019 року у справі №756/3550/18 та від 25.06.2019 року у справі №911/1696/18.
При цьому, норми Закону України "Про третейські суди" гарантують, у даному випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом.
Окрім цього, колегія суддів не погоджується з посиланням скаржника на правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №910/21409/16, від 16.02.2018 року у справі №910/13318/16 та від 15.01.2019 року у справі №910/17566/17 з огляду на наступне.
Колегія суддів зазначає, що зміст правовідносин та обставини у справі №910/13318/16 та №910/21409/16 не є подібними, до    правовідносин та обставини у справі №910/521/21, оскільки предметом позову у справах №910/13318/16 та №910/21409/16 є вимога позивача до відповідачів, зокрема, боржника і поручителя, про солідарне стягнення заборгованості де поручитель не є стороною третейського застереження.
У справі №910/17566/17 було зазначено, що позовні вимоги у даній справі  не охоплюються умовами арбітражного застереження, оскільки спір, пов`язаний з порушенням контракту, вже був вирішений на користь Фірми рішенням арбітражного суду від 17.07.2000 і є вичерпаним, а тому виконання такого застереження у даній справі є неможливим. Також у справі №910/17566/17 було встановлено, що правовідносини у даній справі стосуються питання щодо невиконання саме судового рішення міжнародного арбітражу, яке визнано та прийнято для виконання на території України, в частині застосування положень статті 625 ЦК України, а тому арбітражне застереження у даному конкретному випадку не може бути застосоване, оскільки обставини стосуються особливостей виконання рішення міжнародного арбітражу відповідно до законодавства України.
Отже, обставини у справах №910/21409/16, №910/13318/16 та №910/17566/17, що наведені скаржником не є тотожними до обставин даної справи.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року у справі №910/521/21.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року у справі №910/521/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.02.2021 року у справі №910/521/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/521/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.04.2021 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз