ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р.	Справа № 520/1918/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/1918/21
за позовом      ОСОБА_1  
до    Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України                  
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
          - визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 04.01.2021 про закінчення виконавчого провадження №63209896 з виконання виконавчого листа № 520/6610/2020 виданого 21.09.2020 Харківським окружним адміністративним судом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від  09.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправною та скасування постанови - повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строків не з`ясував, не дослідив та не надав належної правової оцінки вказаним обставинам.
          На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
          Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
          Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги,  ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
          Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений статтею 287 КАС України та відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
          Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
          Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
          Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
          Приписами п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
          Відповідно до п. п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
          Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
          Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
          Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
          Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
          Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
          Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.
          Згідно із ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
          Отже, законом встановлений порядок, спосіб і строки, протягом яких виконавець зобов`язаний повідомити учасників виконавчого провадження про документи виконавчого провадження.
          Як вбачається з матеріалів справи,  позивач оскаржує постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 04.01.2021 про закінчення виконавчого провадження.
          Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що матеріали справи не містять доказів надіслання сторонам виконавчого провадження копій прийнятих рішень та їх отримання, зокрема оскарженої постанови про закінчення виконавчого провадження.
          Тільки на свої запити позивач 28.01.2021 отримав лист №305/1181-33-21/20.1 від 15.01.2021 від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України разом із копією листа ХОДА від 22.10.2020 за №09-69/8905, який  був підставою для прийняття спірної постанови про закінчення виконавче провадження №63209896 з виконання виконавчого листа №520/6610/2020. 
          Інших доказів отримання постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 04.01.2021 про закінчення виконавчого провадження №63209896 або ознайомлення з нею матеріали справи не містять. 
          Колегія суддів наголошує, що позивач, як стягувач, не повинен дізнаватись про існування або можливе існування виконавчих документів, оскільки обов`язок надіслати на адресу боржника документи виконавчого провадження покладено саме на державного виконавця.
          Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
          Відповідно до вимог частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
          Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
          У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
          Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
          Враховуючи, що у матеріалах цієї справи, окрім листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №305/1181-33-21/20.1 від 15.01.2021, який отримано позивачем 28.01.2021, відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач був обізнаний про оскаржену постанову державного виконавця і саме з дати отримання зазначеного листа необхідно обраховувати строк, встановлений приписами статті 287 КАС України на оскарження цієї постанови.
          Таким чином, на переконання колегії суддів, висновок  суду першої інстанції, про повернення даної позовної заяви є передчасним та таким, що винесений з порушенням норм процесуального права.
          Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
          Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
          Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 287, 312, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-          
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від  09.03.2021 по справі №  520/1918/21 -  скасувати.
Адміністративну справу №520/1918/21 за позовом ОСОБА_1 до     Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про визнання протиправною та скасування постанови - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова