Справа № 461/106/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/43/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Сеньків Х.І.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу ,-
ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від від 26 листопада 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини повернуто заявнику.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвалу про відкриття провадження від 11 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 отримала 24 січня 2020 року, а тому строк на подачу відзиву та зустрічного позову спливав 10 лютого 2020 року, тоді як судове засідання було призначене на 05 лютого 2020 року. 
На думку скаржника, суд повинен був встановити новий або продовжити строк на подання відзиву у справі, однак 05 лютого 2020 року жодних ухвал з цього приводу не приймалось. 25 лютого 2020 року відповідачем подано зустрічний позов, ухвалою від 10 березня 2020 року в прийнятті зустрічного позову відмовлено. 
Постановою Львівського апеляційного суд від 10 серпня 2020 року (суддя Мельничук О.Я.) апеляційну скаргу адвоката Попова Д.І. було задоволено частково, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 р. скасовано і направлено справу для продовження розгляду. 
Після продовження розгляду справи судом першої інстанції ухвалою суду від 26 листопада 2020 року в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву повернуто заявнику ОСОБА_1 . 
Однак апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє будь-яке покликання на розгляд підстав для поновлення строку, їх правову оцінку чи спростування. 
Вважає, що таким чином суд першої інстанції обмежив доступ відповідача до правосуддя та грубо порушив право відповідача на доступ до правосуддя та розгляд її позиції. Крім цього вказує, що станом на момент прийняття рішення дана ухвала не набрала законної сили, підлягала оскаржуваною в апеляційному суді, що унеможливлювало винесення рішення по суті.
Просить ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 26 листопада 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
26 травня 2021 року від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
26 травня 2021 року від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи предмет спору, складність справи, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне відхилити клопотання про відкладення розгляду справи та проводити розгляд справи без участі сторін.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27 травня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 07 червня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважною причини пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви.
З такими висновками колегія суддів не погоджується виходячи із наступних обставин.
Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 11 січня 2020 року відкрито провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Вказаною ухвалою справу призначено до підготовчого судового розгляду у порядку загального позовного провадження на 05 лютого 2020 року.
Також встановлено, що ухвалу про відкриття провадження від 11 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 отримала 24 січня 2020 року.
З зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В поданій зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просила поновити строк на подання зустрічного позову , покликаючись на те, що 05 лютого 2020 року її адвокатом Поповим Д.І. було надіслано адвокатські запити з метою отримання повної та достовірної інформації про доходи відповідача, відповіді на які адвокатом отримано лише 18 лютого 2020 року. Вказувала, що термін підготовки та написання зустрічного позову з метою всебічного захисту інтересів дитини був зумовлений часом отримання відповідної інформації від розпорядників вказаної інформації.
Згідно п.1 ч.1 ст.191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
За положеннями ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику; копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 7 ст. 127 ЦПК України). 
Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
За вказаних обставин, враховуючи що пропуск строку на подання зустрічної позовної заяви був зумовлений об`єктивними обставинами, зокрема часом отримання відповідної інформації про доходи відповідача з метою всебічного захисту інтересів дитини, пропуск строку на звернення із зустрічним позовом є незначним, а також те, що зустрічна позовна заява подана до початку розгляду справи по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та про повернення її заявнику.
На вказані обставини звернуто увагу у постанові Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року, однак такі повторно не були прийняті до уваги судом першої інстанції. 
Враховуючи вищенаведене апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 підлягає задовольнити, ухвала Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2020 року підлягає до скасування, із направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від від 26 листопада 2020 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.