ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 квітня 2021 року
м. Харків

справа № 628/1203/17

провадження № 22-ц/818/1647/21
провадження № 22-ц/818/1716/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
апелянт - ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої  ОСОБА_4 -  ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року та на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року, постановлені під головуванням судді Хайкіна В.М., в залі суду в місті Харкові, -
в с т а н о в и в:
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
У вересні 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року заяву відповідачки задоволено. Скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю позивача.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції як від 20 листопада 2020 року, так і від 01 грудня 2020 року.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, щоОСОБА_3 не є стороною у справі за вказаним позовом, проте вважає, що оскаржувані ухвали порушують її права та законні інтереси, а також порушують законні інтереси неповнолітньої ОСОБА_4 . Апелянт вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для скасування заочного рішення суду про розірвання шлюбу після смерті позивача, а також в подальшому були відсутні підстави для закриття провадження у справі. ОСОБА_3 вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачкою, 24 квітня 2019 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб; вони мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер. Апелянт зазначає, що оскаржувані ухвали суду призводять до зміни сімейного стану померлого та вказані обставини вплинуть на коло його спадкоємців за законом. Суд першої інстанції, скасовуючи заочне рішення, не врахував факту смерті позивача у справі, допустив істотні порушення норм закону, залишив поза увагою те, що скасовуючи рішення суду після смерті сторони у спорі де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, дестабілізує приватні відносини.
ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , в особі адвоката Сайченко Яни Василівни, в частині оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року про задоволення заяви про перегляд заочного рішення та скасування останнього - повернути апелянту з підстав того, що вказана ухвала не підлягає оскарженню; апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року відповідачка просила залишити без задоволення, а вказану ухвалу - залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи в наступного. 
Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв`язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.
Колегія суддів вважає, що права апелянта порушені оскаржуваними ухвалами суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_3 з 24 квітня 2019 року є дружиною ОСОБА_1 (зворотній бік а.с.107), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.107).
При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про скасування заочного рішення.
Разом з тим у частині другій статті 353 ЦПК України зазначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Тобто, оскарження вищевказаної ухвали в апеляційному порядку можливе лише разом з рішенням суду.
З матеріалів справи убачається, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року про скасування заочного рішення суду оскаржується апелянтом разом із ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року про закриття провадження у справі. Таким чином предметом апеляційного розгляду є як ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року про скасування заочного рішення суду, так і ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року про закриття провадження у справі.
Постановляючи ухвалу про скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, судова повістка, що їй направлялася, повернута до суду з відміткою «за запитом». Суд вважав, що обставини, на які посилається відповідачка у заяві про перегляд заочного рішення суду, - є суттєвими і не були предметом дослідження при заочному розгляді справи.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що у травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
14 червня 2017 року ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі (а.с.11).
07 липня 2017 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду клопотання про направлення справи на розгляд за підсудністю за місцем її проживання (а.с.25).
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2017 року справу за вищевказаним позовом передано на розгляд Дзержинському районному суду м.Харкова (а.с.35,47).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с.67).
Вказане рішення було направлено на адресу відповідачки, проте повідомлення про вручення поштового відправлення повернуті до суду як не вручені «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74-79).
22 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про отримання копії заочного рішення суду від 26 січня 2018 року, яке отримала 23 вересня 2020 року (а.с.81).
Після чого відповідачка подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року (а.с.82). В обгрунтування вказаної заяви  ОСОБА_2 вказувала, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи за вказаним позовом; під час постановлення оскаржуваного рішення вона перебувала на санаторно-курортному лікуванні поза межами міста Харкова; у подальшому вона проходила лікування. Відповідачка вказує, що не знала про поданий позов. Окреме проживання подружжя було пов`язане з її хворобою та лікуванням. ОСОБА_2 вважає, що оскаржуваним рішенням встановлені обставини, які не відповідають дійсності, що є підставою для скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року.
15 жовтня 2020 року представник ОСОБА_3 - адвокат Прокоп`єв Костянтин Євгенович подав до суду заяву, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 помер. При цьому з 24 квітня 2019 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.106-108).
Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Отже, для скасування заочного рішення суду першої інстанції належить встановити як поважність причин неявки в судове засідання відповідача, так і те, що наявні докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 була обізнана про подану позивачем позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с.25).
Крім того заява про перегляд заочного рішення не містить доказів, на які посилається відповідачка, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування заочного рішення від 26 січня 2018 року, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції не враховано, що питання про скасування заочного рішення вирішено після смерті позивача. При цьому на час смерті ОСОБА_1 перебував у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Також з матеріалів справи убачається, що відповідачці було достеменно відомо про наявність справи про розірвання шлюбу ще у 2017 році.
Крім того судом не прийнято до уваги при розгляді заяви про скасування заочного рішення про розірвання шлюбу між сторонами, що позивач у справі ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому неможливим є ухвалення іншого рішення по суті спору, зважаючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах Сімейного Кодексу України.
Суд першої інстанції не врахував, що скасування рішення суду через значний проміжок часу (через два роки) після реєстрації шлюбу позивача з іншою особою, та після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, дестабілізує приватні відносини.
Судом не перевірено дійсних підстав та обставин подання відповідачкою заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року та того, чи буде у такому разі її задоволення виправданим, і відповідатиме вимогам пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, при наявності рішення суду про розірвання шлюбу, навіть і ухваленого з певними процесуальними порушеннями, але яке було чинним протягом двох років і до смерті позивача, суд першої інстанції надав перевагу зазначеним процесуальним порушенням, не врахувавши, що в такому випадку порушається принцип правової визначеності та права інших осіб. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року постановлена у порушення вимог закон, та підлягає скасуванню.
Разом з тим скасуванню також підлягає ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року, якою закрито провадження у справі.
Незважаючи на те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, ухвала про закриття провадження у справі впливає на майнові права і обов`язки апелянта, яка з 24 квітня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 (а.с.106-108).
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Оскаржувані ухвали суду постановлені з порушенням норм процесуального права, що є підставою для їх скасування.
Згідно ч.1ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У зв`язку з цим, оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Керуючись ст. ст.367,368,374,379,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року та ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 14.04.2021 року.