ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 квітня 2021 року                                                         м. Чернівці
справа № 723/4722/19
провадження №22-ц/822/92/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М., 
секретар Собчук І.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дячук О.О.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді  2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. 
Посилалася на те, що вона з 26 червня 2009 року до 15 травня 2019 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
За час подружнього життя з відповідачем ними було придбано наступне спільне майно: транспортний засіб вантажний платформа MERCEDЕS-BENZ 1228, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2001 року випуску, дата реєстрації 20 червня 2017 року, вартістю 193248,60 грн.; транспортний засіб вантажний бортовий тентований SCANIA R420, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 , 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, вартістю 442364,40 грн.; причіп бортовий-тентований SCHMITZ, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, вартістю 213199,70 грн.; причіп пр-бортовий-тентований MAN 26.403, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , 1998 року випуску, дата реєстрації 07 грудня 2017 року, вартістю 574356,84 грн.; причіп пр-бортовий-тентований KOGEL YWE 18, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , 1997 року випуску, дата реєстрації 03 жовтня 2017 року, вартістю 94255,30 грн. 
Зазначала, що вказані транспортні засоби придбані ними в період шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, вказане майно на даний час перебуває у користуванні ОСОБА_2 . Всі транспортні засоби є вантажними, право керування ними має лише відповідач відповідно до наявного у нього посвідчення водія відповідної категорії та які він використовує у своїй підприємницькій діяльності.
З огляду на викладене, просила здійснити поділ спільного майна, виділивши перелічені вантажні транспортні засоби в особисту приватну власність ОСОБА_2 , стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію в розмірі однієї другої вартості спільного рухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2020 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.
Виділено в особисту приватну власність ОСОБА_2 транспортні засоби: вантажний платформа MERCEDES-BENZ 1228, вантажний бортовий тентований SCANIA R420, причіп бортовий-тентований SCHMITZ, причіп бортовий-тентований MAN 26.403, причіп бортовий-тентований KOGEL YWE 18.
Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказані транспортні засоби припинено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі однієї другої вартості транспортних засобів в сумі 758 712,42 грн. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити. Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 наступне майно подружжя: причіп бортовий-тентований MAN 26.403, вартістю 574 356,84 грн.; причіп бортовий-тентований KOGEL YWE 18, вартістю 94 255,30 грн.; автомобіль Toyota Aygo, вартістю 182 000 грн.
Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що частина транспортних засобів була відчужена в період шлюбу, а одержані від реалізації кошти були витрачені на потреби сім`ї. 
Крім того, позивачкою не надано доказів того, що причіп бортовий-тентований MAN 26.403 та причіп бортовий-тентований KOGEL YWE 18 перебуває по даний час у користуванні відповідача.
Вважає, що рішення суду першої інстанції про розподіл спільного майна подружжя у спосіб виділення відповідачу перелічених транспортних засобів є необґрунтованим, оскільки не може бути виконаний в натурі та є очевидно несправедливим.

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2009 року по 15 травня 2019 року.
За час шлюбу подружжя придбало наступні транспортні засоби: 
-транспортний засіб вантажний платформа MERCEDЕS-BENZ 1228, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) НОМЕР_1 , 2001 року випуску, дата реєстрації 20 червня 2017 року, зареєстрований за ОСОБА_2 ; 
-транспортний засіб вантажний бортовий тентований SCANIA R420, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 , 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, зареєстрований за ОСОБА_2 ;
-причіп бортовий-тентований SCHMITZ, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, зареєстрований за ОСОБА_2 ;
-причіп пр-бортовий-тентований MAN 26.403, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) НОМЕР_5 , 1998 року випуску, дата реєстрації 07 грудня 2017 року, зареєстрований за ОСОБА_3 ;
-причіп пр-бортовий-тентований KOGEL YWE 18, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , 1997 року випуску, дата реєстрації 03 жовтня 2017 року, зареєстрований за ОСОБА_3 . 
Згідно звітів про оцінку середньої ринкової ціни вартість транспортного засобу MERCEDЕS-BENZ 1228 становить 193248,60 грн. (а.с.11-18), транспортного засобу SCANIA R420 становить 442364,40 грн. (а.с.19-26), транспортного засобу SCHMITZ становить 213199,70 (а.с.27-33), транспортного засобу MAN 26.403 становить 574356,84 грн. (а.с.37-43), транспортного засобу KOGEL YWE 18 становить 94255,30 грн. (а.с.44-50).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності вантажний автомобільний транспорт, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (а.с.51-55).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, оскільки ухвалено на неповно з`ясованих обставинах справи.
Відповідно до частини першої статті 60 CK України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.    В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
В своїй позовній заяві позивачка посилалася на те, що всі п`ять транспортних засобів були придбані під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі і знаходяться в користуванні відповідача.
Ні відповідач, ні його представник, в судові засідання суду першої інстанції ні разу не з`являлися, відзив на позовну заяву не подавали, а тому суд першої інстанції ухвалив рішення, врахувавши обсяг спільно нажитого майна на підставі доказів, що надала позивачка та врахував бажання співвласника (позивача) отримати компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності.
В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що три транспортних засоби, які є предметом поділу, були відчужені під час шлюбу та кошти від продажу використані в інтересах сім`ї. При цьому будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин апелянт не надав.
Ухвалючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позов до суду поданий 08 листопада 2019 року, а довідка регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області про реєстрацію за відповідачем транспортних засобів отримана 23 січня 2018 року, тобто майже за два роки до подання позову до суду.
Враховуючи, що у справах про поділ спільного майна подружжя суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, та з метою повного, всебічного розгляду справи, судом апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача була витребувана з регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області інформація про реєстрацію за відповідачем ОСОБА_2 транспортних засобів.
З наданої інформації вбачається, що транспортний засіб вантажний платформа MERCEDЕS-BENZ 1228, 2001 року випуску, дата реєстрації 20 червня 2017 року, зареєстрований за ОСОБА_2 , 25 квітня 2018 року було перереєстровано на іншу особу згідно договору купівлі-продажу №5675/18/00258 від 25.04.2018 року. Транспортний засіб вантажний бортовий тентований SCANIA R420, 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, зареєстрований за ОСОБА_2 , 12 травня 2017 року було перереєстровано на іншу особу згідно договору купівлі-продажу №5675/17/000286 від 12.05.2017 року. Транспортний засіб причіп бортовий-тентований SCHMITZ, 2006 року випуску, дата реєстрації 14 липня 2011 року, зареєстрований за ОСОБА_2 , 12 травня 2017 року було перереєстровано на іншу особу згідно договору купівлі-продажу №5675/17/000287 від 12.05.2017 року.
Оскільки вказані три транспортні засоби вибули з володіння ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу, то рішення суду першої інстанції в частині виділення в особисту приватну власність ОСОБА_2 вантажної платформи MERCEDES-BENZ 1228, вантажного бортового тентованого SCANIA R420, причіпа бортового тентованого SCHMITZ та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказані транспортні засоби підлягає скасуванню з постановленням в цій частині судового рішення про відмову в задоволенні позову.
При цьому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації слід залишити в силі з наступних підстав.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СКУкраїни).
Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.
Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 виклав правовий висновок, відповідно до якого, якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження такого майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що три транспортних засоби (вантажний платформа MERCEDЕS-BENZ 1228, 2001 року випуску, вантажний бортовий тентований SCANIA R420, 2006 року випуску, причіп бортовий-тентований SCHMITZ, 2006 року випуску) відповідач відчужив без згоди позивача. При цьому, відповідач не надав суду доказів того, за якою ціною автомобіль було реалізовано. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог надала звіти про оцінку середньої ринкової ціни спірних транспортних засобів. Всі звіти про оцінку транспортних засобів містять докладний опис проведеного дослідження, належно вмотивовані та науково обґрунтовані, виконані кваліфікованим експертом та у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10 грудня 2003 року, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фонду держмайна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Зазначену оцінку відповідачем не спростовано.
Позивач просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності та надала згоду на отримання компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності.
З огляду на викладені обставини рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації в розмірі Ѕ вартості спільного майна подружжя є законним і обгрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що три спірних транспортних засоби були відчужені зі згоди позивачки та грошові кошти від їх продажу використані в інтересах сім`ї. Так, відповідач належними та допустимими доказами не довів того факту, що позивач надавала згоду на відчуження транспортних засобів, а також не надав доказів, що отримані ним кошти було використано в інтересах сім`ї.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що транспортні засоби причіп бортовий-тентований MAN 26.403 та причіп бортовий-тентований KOGEL YWE 18 зареєстровані за позивачкою, а тому їх слід було виділити позивачці. Так, в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач є приватним підприємцем з видом діяльності вантажний автомобільний транспорт, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. Спірні транспортні засоби використовуються ним у своїй підприємницькій діяльності. Крім цього, відповідач має право керування вантажним транспортним засобом відповідно до наявного в нього посвідчення водія відповідної категорії. Відповідач дані обставини не спростував та не довів належними і допустимими доказами, що вказані вище транспортні засоби знаходяться в користуванні позивача.
Вимоги апеляційної скарги в частині виділення позивачці автомобіля TOYOTA AYGO 998, 2011 року випуску, не підлягають задоволенню, оскільки даний транспортний засіб не був предметом позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин, які були зазначені у відзиві на позовні вимоги та у пропозиції щодо укладення мирової угоди, то апеляційний суд відхиляє дані доводи, оскільки в матеріалах справи відсутній відзив відповідача на позовну заяву. Мирова угода – це добровільна письмова домовленість сторін, що укладається з метою врегулювання їх спору на підставі взаємних поступок.
Встановлено, що сторони не досягли будь-якої мирової угоди, а тому посилання на ці обставини в апеляційній скарзі є безпідставними.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в особисту приватну власність ОСОБА_2 вантажної платформи MERCEDES-BENZ 1228, вантажного бортового тентованого SCANIA R420, причіпа бортового тентованого SCHMITZ та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказані транспортні засоби підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в особисту приватну власність ОСОБА_2 транспортного засобу причіпу бортового-тентованого MAN 26.403 та причіпу бортового тентованого KOGEL YWE 18 та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказані транспортні засоби підлягає залишенню без змін.
Також підлягає залишенню без змін рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі Ѕ вартості транспортних засобів в сумі 758712,42 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в особисту приватну власність ОСОБА_2 транспортних засобів: вантажної платформи MERCEDES-BENZ 1228, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2001 року випуску, вантажного бортового тентованого SCANIA R420, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , 2006 року випуску, причіпу бортового-тентованого SCHMITZ, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 2006 року випуску, та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказані транспортні засоби скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.
В решті рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 05 квітня 2021 року.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
І.М. Литвинюк