ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2021 року           справа №360/5000/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року (повне судове рішення складено 15 березня 2021 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/5000/20 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-  

                                                            У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2020 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно протягом проходження військової служби, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач по серпень 2020 року перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - військова частина НОМЕР_1 . Наказом начальника 3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31 липня 2020 року №503-ОС позивачу було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 31 липня 2020 року. У період проходження служби, перебував на речовому забезпеченні у вищевказаному прикордонному загоні.
Згідно наказу відповідача від 27 жовтня 2020 року № 773-ОС «Про виплату грошової компенсації за нестримане речове майно звільненим у запас», було виплачено грошову компенсацію за нестримане протягом служби речове майно.
З метою з`ясування за якими цінами позивачу було здійснено нарахування та виплата грошової компенсації, зокрема, чи застосовувались при нарахуванні компенсації закупівельна вартість речового майна станом на 01.01.2020, позивач в кінці жовтня 2020 року звернувся із запитом до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідачем 12.11.2020 за № 705/13002 було надано відповідь на запит. Із відповіді та наданої до неї документів позивач довідався, що при здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації за нестримане речове майно, відповідачем було порушено приписи чинного законодавства.
З врахуванням наведеного просив позов задовольнити.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації прикордонної служби України від 17.02.2020 №41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за неотримане речове майно за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 січня 2020 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 визначено, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.
Щорічно, з метою розрахунку та впорядкування цін ІНФОРМАЦІЯ_2 видавались розпорядження з метою зазначення цін у 2018, 2019 та 2020 роках, а саме відповідно до розпорядження від 06.01.2018 №30 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2018, відповідно до розпорядження від 30.01.2019 №21 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2019 та відповідно до розпорядження від 17.02.2020 №41 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2020. При нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна.
Тобто, при визначення суми, що підлягає до виплати важливо звертати увагу на момент коли у військовослужбовця виникає право на отримання відповідного речового майна та ціна на дане майно в момент виникнення права відповідно до вищевказаних розрахунків, що затверджені розпорядженнями АДПСУ від 11.02.2017 №33, від 06.01.2018 №30, від 30.01.2019 №21 та від 17.02.2020 №41 (розпорядження стосуються безпосередньо розрахунків позивача).
На підставі вищевказаного позивачу відповідно до довідки розрахунку №108 від 05.08.2020 року на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно було нарахована 31162,31 грн. з урахуванням сплати всіх передбачених законом податків та зборів та в подальшому відповідно до наказу начальника Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса від 27.10.2020 №773-ос, була виплачена зазначена сума.
У свою чергу, позивачем не було оскаржено вищевказана довідка-розрахунок № 108 від 05.08.2020 згідно якої, сума належної до видачі грошової компенсації складає 31162,31 грн. (з урахуванням сплати всіх передбачених законом податків та зборів) тому, така є чинною. Отже, в даному випадку позивач дійсно має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем, оскільки дана виплата була здійснена.
З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Луганському прикордонному загону в/ч НОМЕР_1 .
Згідно з витягом з наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.07.2020 № 503-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника прикордонного загону (остання займана штатна посада-заступник начальника міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Старобільськ) оперативно-розшукового відділу управління), за підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас з правом носіння військової форми одягу (а. с. 39).
Згідно з витягом з наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.10.2020 № 773-ОС «Про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно звільненим у запас» наказано виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно ОСОБА_2 (довідка-розрахунок №108) – 31 162,31 грн (а. с. 38).
Відповідно до довідки № 108 про вартість речового майна, що належить до видачі, позивачу нараховано грошову компенсацію за недоотримане під час проходження служби речове майно в сумі 31 162,31 грн. (а.с.40-41).
Позивачу виплачено грошову компенсацію за недоотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 31 162,31 грн, що не заперечується сторонами.
Позивач вважаючи, що відповідач невірно визначив йому суму компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно, звернувся в суд з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно з статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
22.03.2016 набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок №178).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку №178).
На запит позивача Луганським прикордонним загоном надано витяг з наказу від 27 жовтня 2020 року «Про виплату грошової компенсації замість за не отримане речове майно звільненим у запас», довідку -розрахунок №108 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 (а. с. 8-13).
Суд зазначає, що відповідно вимог Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
У той час як пунктом 5 Порядку № 178 визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужбистаном на 1 січня поточного року.
Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» визначено вартість предметів речового майна для визначення розміру компенсації за речове майно при звільненні військовослужбовців у 2020 році (а. с. 62-65).
Порівнюючи ціни на предмети речового майна зазначені у довідці № 108 на виплату ОСОБА_1 при звільненні компенсації за неотримане речове майно, вбачається невідповідність цін, визначених розпорядженням від 17.02.2020 № 41.
З огляду на зазначене, розрахунок проведений відповідачем з порушенням пункту 5 Порядку № 178, оскільки вказаним пунктом визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком до вказаного Порядку № 178.
Таким чином, саме Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони саме станом на 1 січня поточного року.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації за неотримане речове майно не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» є протиправними.
У зв`язку з цим, слід зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на 1 січня поточного 2020 року.
Також при вирішенні даного спору суд враховує правову позицію, викладену у пункті 54 Постанови Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 815/5826/16 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, у якій зазначено, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, і аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №809/1488/16.
Стосовно клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду.
Матеріалами справи підтверджується, що остаточний розрахунок з позивачем військова частина НОМЕР_1 провело 27 жовтня 2020 року (а.с.38), до суду позов ОСОБА_1 направив поштою 17 грудня 2020 року (а.с.22).
При цьому ОСОБА_1 в місячний строк звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити, яким чином, із застосуванням яких нормативно-правових актів було розраховано компенсацію за неотримане речове майно.
Проте, позивач у позовній заяві зазначив, що про порушення свого права він дізнався з листа військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2020 №705/13002 (а.с.8-13).
Таким чином, порушення строку звернення до суду складає не значний термін, в який позивач звертався до відповідача з письмовою заявою для з`ясування наявності порушеного права, та з метою відновлення права позивача суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 360/5000/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 22 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук