УХВАЛА

31 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/10031/20
адміністративне провадження № К/9901/19541/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської  О.Р. (далі - Суд), 
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в справі №160/10031/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД»,  - про визнання протиправною і скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - приватний виконавець Клітченко О.А.), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №6267920 від 29.07.2020.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня         2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, позов задоволено: визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця Клітченко О.А. про відкриття виконавчого провадження №6267920 від 29.07.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу приватного виконавця Клітченко О.А. на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в справі №160/10031/20 повернуто особі, яка її подала.
26 травня 2021 року до Верховного Суду вдруге надіслано касаційну скаргу приватного виконавця Клітченко О.А. на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в справі №160/10031/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень є: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»; необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року (справа №380/7750/20), що є взаємовиключними обставинами. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Також в касаційній скарзі скаржницею зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої   статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Проте скаржниця лише обмежується цитуванням пункту 4 частини четвертої   статті 328 КАС України   та вказує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Водночас скаржниця не наводить обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, натомість висловлює свою незгоду із висновками судів попередніх інстанцій.
Скаржниця помилково ототожнює поняття необхідності відступлення від висновку  Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин, нормативно-правового обґрунтування відступлення не зазначає.  
У разі подання касаційної скарги на підставі зазначеного пункту частини четвертої статті 328 КАС України скаржник має належно вмотивувати, як необхідність відступлення, так і обґрунтувати подібність обставин та правових відносин у наведених прикладах.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржницею не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин відсутні підстави для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями  248, 328, 332 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в справі №160/10031/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                                      О.Р. Радишевська