22-ц/804/1161/21 
                                                                                255/7357/13-ц 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 255/7357/13-ц
Номер провадження 22-ц/804/1161/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.
секретар  - Сікора М.М.
сторони:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши в відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року, у складі судді Цукурова В.П., 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 
до ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародній Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародній Банк» (далі - АТ «ПУМБ» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7018107 від 27 жовтня 2008 року станом на 11 червня 2012 року в загальному розмірі 178687,98 доларів США, еквівалент 24 348,74 доларів  США та 73915,00 гривень, з яких заборгованість відповідача: за сумою кредиту складає 103703,42 долара США; за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом 74984,56 долари США, сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за  Кредитним договором  складає еквівалент 23298,74 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6  кредитного договору, складає еквівалент 1050 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів  страхування  73915 грн, а також просив стягнути  витрати по сплаті судового збору 3441 грн. 
В  мотивування позову зазначило, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та  ОСОБА_1 27 жовтня 2008 року був укладений кредитний договір № 7018107, відповідно до умов якого Банк зобов`язався  надати  кредит у розмірі 105 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. 
Позивач належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером, та випискою операцій і оборотів за позичковим рахунком відповідача.
Починаючи з 27 березня 2009 року відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасності повернення кредиту та з цього часу не сплачуються проценти за користування кредитом.
10 липня 2009 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом вимогу за вих. №464-18 від 18.06.2009 року про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка вважається отриманою відповідачем з 17 липня 2009 року. В порушення вимоги п. 3.5.8 кредитного договору зазначена вимога не була виконана відповідачем у вказаний строк, у зв`язку з чим, починаючи з 18 серпня 2009 року у відповідача виникла прострочена заборгованість перед банком за основною сумою кредиту в повному обсязі,  та станом на 31 травня 2013 року становить 103 703,42 доларів США. 
           Проценти за користування кредитом за період з дати видачі кредиту по 26 травня 2009 року відповідачем сплачено в повному обсязі, однак, починаючи з 27 травня 2009 року він припинив виконання взятих на себе зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом.
            Сума нарахованих та несплачених процентів за кредитним договором за користування кредитом станом на 31 травня 2013 року включно склала 74 984,56 доларів США.
             Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, а саме у разі порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом.
              Загальна сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2013 року складає: 23 298,74 долари США, з яких: сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту – 14 276,98 доларів США, сума пені за порушення строків сплати відсотків – 9 021,76 доларів США.                   
             Згідно п. 5.5 кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.5 кредитного договору, а саме, при отриманні від банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит в повному обсязі достроково разом із розрахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями в порядку і строки, передбачені договором, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.
            Таким чином, непогашена заборгованість за сумою штрафу за порушення обов`язків, передбачених п. 4.3.5 Кредитного договору, станом на 31 травня 2013 року склала еквівалент 1 050,00 доларів  США. 
            Крім того, згідно п. 5.4 кредитного договору за кожний випадок порушення боржником обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування, боржник зобов`язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно вимоги зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.
            Оскільки згідно договору страхування №363-иг/08Л від 27 жовтня 2008 року страхова сума предмету застави становить 739 150,00 гривень, то непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно кредитного договору станом на 31.05.2013 року склала 73 915,00 гривень.
            Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2020 року задоволено заяву АТ «ПУМБ»  про відновлення втраченого судового провадження в частині заочного  рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року у цивільній справі № 255/7357/13-ц за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
             Відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 255/7357/13-ц за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором
             Відновлено заочне рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька  від  22 січня 2014 року.   
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
            Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька  від 22 січня 2014 року позовні  вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.
            Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ»  заборгованість за кредитним договором у сумі 203 036,72 доларів США та 73 915 грн.
             Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» судовий збір у розмірі 3 441 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку, що відповідач не виконав умови кредитного договору, станом на 31 травня 2013 року заборгованість відповідача перед ПАТ «ПУМБ» становить 178 687,98 доларів США, еквівалент 24 348,75 доларів США та 73 915,00 гривень, з яких: заборгованість відповідача за сумою кредиту - 103 703,42 доларів США; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 74 984,56 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором - еквівалент 23 298,74 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору – еквівалент 1 050,00 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування – 73 915,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ «ПУМБ».
Ухвалою Селидівського  міського  суду Донецької області від 08 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
03 березня 2021 року ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на  заочне рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосуванні норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити  у задоволені позовних вимог Банку.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
            Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2021 року визначено склад колегії: Головуючий суддя (суддя – доповідач): Ткаченко  Т.Б., Барков В.М., Мальцева Є.Є.
             Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року  у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 березня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням з повідомленням учасників справи.
            Протоколом  повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2021 року визначено склад колегії: Головуючий суддя (суддя – доповідач): Ткаченко  Т.Б., Лопатіна М.Ю., Мальцева Є.Є.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що він не був належним чином повідомлений про дату проведення судового засідання, чим порушені його права та позбавлено можливості захищати свої права  та законні інтереси в судовому засіданні. З 09 липня 2013 року по 23 лютого 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні, є інвалідом другої  групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 08 липня 2013 року та епікризом Центрально -міської лікарні № 17 м. Донецька. Тому не міг отримувати повістки та взагалі до листопада 2020 року не знав про наявність зазначеного судового провадження.
Позовна заява, в якій  були викладені вимоги, що задоволені оскаржуваним заочним рішенням, подана з пропуском строку  позовної давності, та будучі неналежно повідомленим про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції та знаходячись на лікуванні, не зміг подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення рішення.
За змістом оскаржуваного заочного рішення борг відповідача, який складається із заборгованості за кредитом, процентами, пені за порушення  строків повернення кредиту та  сплати процентів  за користування кредитом, штрафів за порушення взятих відповідачем обов`язків визначено станом на 31 травня 2013 року. Виходячи із визначення дати, на яку здійснюється розрахунок суми заборгованості відповідача можна зробити висновок, що позивач ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором саме 31 травня 2013 року.
За змістом заочного рішення суду першої інстанції починаючи з 27 березня 2009 року  відповідачем не виконуються зобов`язання щодо своєчасності повернення кредиту. Відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком до Кредитного договору № 7018107 від 27 жовтня 2008 року, наступний платіж у вигляді повернення кредиту та сплати процентів необхідно здійснити 27 квітня 2009 року, отже з 27 травня 2009 року у  позивача виникло право вимоги дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, а  останній звернувся не раніше 31 травня 2013 року.
За текстом заочного рішення від 22 січня 2014 року вбачається, що 10 липня 2009 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом вимогу про дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яку вважає отриманою відповідачем з 17 липня 2009 року, що свідчить про те, що позивач знав про порушення його прав ще в 2009 році, а звернувся до суду з вимогою про стягнення  штрафу лише в 2013 році.
За межами  річного строку позовної давності заявлена  і вимога про стягнення штрафу у розмірі 10%  за порушення умов кредитного договору  за порушення відповідачем обов`язку щодо поновлення дії договорів страхування, оскільки позичальник зобов`язався протягом строку дії договору щорічно поновлювати дію договорів страхування. Тому позивач в жовтні 2010 року знав про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань по поновленню  дії договору страхування, оскільки строк дії договору страхування необхідно поновлювати щорічно. 

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено  стороною у спорі, зробленою до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові.

Той факт, що відповідач, який не був належним чином повідомлений  судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції. 
Зазначеній висновок викладений  Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц , якщо  суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Судом незаконно стягнуто з відповідача  судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи  та звільнений від сплати судового збору. У зв`язку з тим, що він не був повідомлений про розгляд справи та знаходився на лікуванні, він не зміг надати документи, відповідно до яких має пільги  як інвалід другої групи. 

Відзив на апеляційну скаргу

На виконання  положень статті 360 ЦПК України  позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
               Між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 27.10.2008 року був укладений кредитний договір №7018107, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 105 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.
             Позивач належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером, та випискою операцій і оборотів за позичковим рахунком відповідача.
             Відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти кредит та використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. Вказані обов`язки закріплено, зокрема, у пунктах 1.1, 1.3, 3.1, 3.2 кредитного договору.
            Починаючи з 27.03.2009 року відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасності повернення кредиту та з 27.05.2009 року не сплачуються проценти за користування кредитом.
            10.07.2009 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом вимогу за вих. №464-18 від 18.06.2009 року про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка вважається отриманою відповідачем з 17.07.2009 року.
            В порушення положень п. 3.5.8 кредитного договору зазначена вимога не була виконана відповідачем у вказаний строк, у зв`язку з чим, починаючи з 18.08.2009 року у відповідача виникла прострочена заборгованість перед банком за основною сумою кредиту в повному обсязі, а саме, в сумі 103703,42 доларів США. В подальшому відповідач платежів в погашення основної суми кредиту не здійснював.
           Заборгованість відповідача перед позивачем за основною сумою кредиту станом на 31.05.2013 року складає 103 703,42 доларів США.
           Проценти за користування кредитом за період з дати видачі кредиту по 26.05.2009 року відповідачем сплачено в повному обсязі, однак, починаючи з 27.05.2009 року повністю припинив виконання взятих на себе зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом.
           Сума нарахованих та несплачених процентів за кредитним договором за користування кредитом станом на 31.05.2013 року включно склала 74 984,56 доларів США.
            Згідно з п. 5.2 кредитного договору у разі порушення відповідачем строків виконання зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення.
           На підставі вищевикладеного та дотримуючись вимог чинного законодавства України, позивач нарахував відповідачу пеню за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
            Загальна сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості станом на 31.05.2013 року складає: 23 298,74 доларів США, з яких: сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту – 14 276,98 доларів США, сума пені за порушення строків сплати відсотків – 9 021,76 доларів США.
            Згідно п. 5.5 кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.5 кредитного договору, а саме, при отриманні від банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит в повному обсязі достроково разом із розрахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями в порядку і строки, передбачені договором, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.
            Непогашена заборгованість за сумою штрафу за порушення обов`язків, передбачених п. 4.3.5 кредитного договору, станом на 31.05.2013 року склала еквівалент 1  050,00 гривень.
            Згідно п. 5.4 кредитного договору за кожний випадок порушення боржником обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування, боржник зобов`язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно вимоги зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.
            Оскільки згідно договору страхування №363-иг/08Л від 27.10.2008 року страхова сума предмету застави становить 739 150,00 гривень, то непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно кредитного договору станом на 31.05.2013 року склала 73 915,00 гривень.
             Загальна сума штрафів, нарахованих відповідачу на підставі п. 5.4, 5.5 кредитного договору за порушення взятих на себе обов`язків з поновлення дії передбачених кредитних договорів страхування, надання банку у передбачені договором строки документів, необхідних для визначення фінансового стану відповідача, а також невиконання вимоги банку достроково повернути кредит в повному обсязі разом із розрахованими проценти за користування кредитним і штрафними санкціями, станом на 01.06.2013 року складає 73 915,00 гривень та 1 050,00 доларів США.
          Згідно акту звірки розрахунків за кредитним договором №7018107 від 27.10.2008 року, станом на 31.05.2013 року заборгованість відповідача перед ПАТ «ПУМБ» становить 178 687,98 доларів США, еквівалент 24 348,75 доларів США та 73 915,00 гривень, з яких: заборгованість відповідача за сумою кредиту – 103 703,42 доларів США; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом – 74 984,56 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором – еквівалент 23 298,74 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору – еквівалент 1 050,00 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування – 73 915,00 грн. 
2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.134 -139).
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.143).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 -  ОСОБА_2   надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.   

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення  відповідає зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.
Ухвалюючи рушення, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином на підставі абзацу 5 частини 5 статті 74 ЦПК України 2004 року.
Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК України 2004 року  судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають  статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (абзац 5 частини 5 статті 74 ЦПК України 2004 року).
Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, чим порушені його права та позбавлено можливості захищати свої права  та законні інтереси в судовому засіданні, відповідач  зазначив, що  з  09 липня 2013 року по 23 лютого 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні, є інвалідом другої  групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 08 липня 2013 року та епікризом Центрально - міської лікарні № 17 м. Донецька. За таких обставин він не міг отримувати повістки. Крім того, відповідно до інформації щодо стадій розгляду судових справ на офіційному сайті судової влади https://court.gov. ua інформація по цій справі була відсутня.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою міжрайонної МСЕК м.Донецьк серія 10 ААВ № 434297  від 08 липня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлена 2 група  інвалідності безстроково та епікризом Центрально - міської лікарні № 17 м. Донецька карти стаціонарного хворого № 556 ОСОБА_1 , з якої вбачається, що відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні з 09 липня 2013 року по 23 лютого 2014 року (а.с.90, 91).

Наведені вище докази приймаються апеляційним судом, оскільки не були додані до матеріалів справи відповідачем з поважної причини.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 з приводу того, що судом його не повідомлено про час та дату розгляду справи, є обґрунтованими, оскільки зареєстрованим місцем проживання  у період 2013 – 2014 роках відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру є: АДРЕСА_1 (а.с. 56). Взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2   з 08 вересня 2016 року (а.с.58). Доказів зміни відповідачем до вересня 2016 року  місця проживання матеріали справи не містять. 
Матеріалами справи підтверджується факт перебування ОСОБА_1 в лікарняному закладі. 
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції ухвалено рішення без належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. 

            За таких обставин погодитися з тим, що відповідач не повідомив суду іншої адреси місця проживання  та з  правомірністю застосування судом положення абзацу 5 частини 5 статті 74 ЦПК України 2004 року неможливо. 

             Таким чином, вищевказані процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно відповідача  порушені через його непоінформованість про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.  
             Відповідно  до   пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК  України порушення  норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

             З огляду на наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.
             Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
            Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
            У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання     (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
            Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

            Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець  має  право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

             Як вбачається з наданої відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення  копії Кредитного договору, та встановлено судом першої інстанції, 27 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №7018107 (далі – Кредитний договір), за умовами якого банк зобов`язується передати  позичальнику  кредит у розмірі 105000,00 доларів США, зі строком користування до 27 жовтня 2018 року та сплатою 18,00%. Проценти сплачуються в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.59 - 61). 
            
            Згідно п. 3.1.2., 3.1.3. Кредитного договору проценти  за користування кредитом розраховуються виходячи з залишку заборгованості за кредитом  на початок  кожного розрахункового періоду згідно з Графіком повернення кредиту та сплати  процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до цього Договору, та виходячи з 360  днів у році та однакової кількості днів  у кожному розрахунковому періоді, протягом всього  строку користування  кредитними коштами. Проценти за користування кредитом повинні сплачуватися позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1.

            Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 (підпункт 3.2.1. пункту 3.2. Кредитного договору).

            Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком № 1 до кредитного договору № 7018107 від 27 жовтня  2008 року, ОСОБА_1   за період з 27 жовтня 2008 року по 27 вересня 2018 року  зобов`язаний був щомісячно здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та процентів за користування ним в загальній сумі по 1891,94 доларів США, а за період з 27 вересня 2018 року по 27 жовтня 2018 року  в загальному розмірі 1891,97 доларів США (а.с.62- 63).

            Як зазначає позивач в позовній заяві (а.с.8-10) та встановлено судом першої інстанції, починаючи з 27 березня 2009 року відповідачем не виконуються зобов`язання щодо своєчасного   повернення кредиту  та з 27 травня 2009 року не сплачуються проценти за користування кредитом.

            Відповідно до акту звірки  розрахунків за кредитним договором №7018107 від 27 жовтня 2008 року, станом на 31 травня 2013 року заборгованість відповідача перед ПАТ «ПУМБ» становить 178 687,98 доларів США, еквівалент 24 348,75 доларів США та 73 915,00 гривень, з яких: заборгованість відповідача за сумою кредиту – 103 703,42 доларів США; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом – 74 984,56 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором – еквівалент 23 298,74 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору – еквівалент 1 050,00 доларів США; сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування – 73 915,00 грн.

           Згідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

            За положеннями статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
            При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).   

            Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається  від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.
            Якщо боржникові надається пільговий  строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 

             Відповідно до п. 3.5.7. Кредитного договору банк набуває право вимоги від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із нарахованими процентами, а позичальник, відповідно зобов`язаний виконати таку вимогу Банку при настанні будь-якої з подій, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом  порівняно з умовами цього Договору на один  календарний місяць.
            Зазначену в п. 3.5.7. цього Договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Якщо протягом вказаного строку позичальник усуне порушення умов цього Договору, яке є підставою для направлення Банком зазначеної вимоги, така вимога Банку втрачає чинність. Зі спливом  встановленого цим пунктом Договору  строку виконання вимоги Банку, останній набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку з метою задоволення вимоги Банку про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та пенею.   
      
            Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

            10 липня 2009 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом вимогу за вихідним  №464-18 від 18 червня 2009 року про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка вважається, відповідно до п.3.5.7. Кредитного договору, отриманою відповідачем з 17 липня 2009 року.
            В порушення положень п. 3.5.8 кредитного договору зазначена вимога не була виконана відповідачем у вказаний строк, у зв`язку з чим, починаючи з 18 серпня 2009 року у відповідача виникла прострочена заборгованість перед банком за основною сумою кредиту в повному обсязі, а саме, в сумі 103703,42 доларів США. В подальшому відповідач платежів в погашення основної суми кредиту не здійснював.

           Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника про дострокове повернення кредиту (з 18 серпня 2009 року).

           Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
           Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

            Однак Банк звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом  не раніше 31 травня 2013 року, виходячи з дати розрахунку заборгованості.

             Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц зазначила, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції , не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження  та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не  може нарівні з позивачем  довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить в ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. 

              Відповідачем ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення і в апеляційній скарзі  заявлено про застосування до заявлених позивачем вимог (а.с.49 -54).

              Отже, Банк звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову  про стягнення заборгованості за кредитом 103 703,42 доларів США та відсотками за користування кредитом 74 984,56 доларів США.
            
             Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові Верховного Суду України від 07 грудня 2016 року № 6-719цс16, від 05 липня 2017 року у справі № 703/6089/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13.
             Що стосується стягнення штрафу та пені, то в цій частині доводи апеляційної скарги  також є слушними виходячи з наступного.
             Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, а саме у разі порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом.
              Загальна сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2013 року складає: 23 298,74 долари США, з яких: сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту – 14 276,98 доларів США, сума пені за порушення строків сплати відсотків – 9 021,76 доларів США.                   
             Згідно п. 5.5 кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.5 кредитного договору, а саме, при отриманні від банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит в повному обсязі достроково разом із розрахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями в порядку і строки, передбачені договором, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.
            За розрахунком позивача непогашена заборгованість за сумою штрафу за порушення обов`язків, передбачених п. 4.3.5 Кредитного договору, станом на 31 травня 2013 року склала еквівалент 1 050,00 доларів  США. 
            Крім того, згідно п. 5.4 кредитного договору за кожний випадок порушення боржником обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування, боржник зобов`язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно вимоги зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.
             Виходячи з розміру страхової суми предмету застави визначеної у  договорі страхування №363-иг/08Л від 27 жовтня 2008 року 739 150,00 гривень, позивачем нарахована непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно кредитного договору станом на 31 травня 2013 року  73 915,00 гривень.

             Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
             При цьому, позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів.
            Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності.
            Проте, оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України позивач не мав права нараховувати штрафні санкції за кредитом, то вимоги про стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафів,  нарахованих  після  18 серпня 2009 року є необґрунтованими, оскільки такі нараховані після спливу строку кредитування, визначеного внаслідок пред`явлення 10 липня 2009 року до позичальника досудової вимоги.

            Такий висновок, відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження 14-10цс18).
           З огляду на наведене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні позову Банку про стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом у розмірі 23 298,74 доларів США, штрафу у розмірі 1% від суми одержаного кредиту, що становить еквівалент 1 050,00 доларів  США та  штрафу за невиконання умов страхування предметів застави  73 915,00 гривень. 

Щодо судового збору
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовною заявою, як встановлено судом першої інстанції, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3441 грн.
Оскільки позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, законних підстав для відшкодування судового збору не мається.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає  задоволенню,  заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року підлягає скасуванню повністю  з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову  ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
            Заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2014 року  скасувати повністю і ухвалити нове рішення.
             У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

   Повний текст постанови складений 19 травня 2021 року. 

Судді:      Т.Б.Ткаченко 

                                                                                                                                              М.Ю.Лопатіна 

       Є.Є.Мальцева