ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року 
м. Київ
справа №812/1667/17
адміністративне провадження №К/9901/52526/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської О.Р.,
суддів – Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №812/1667/17
за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за участь у Антитерористичній операції, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Сухарька М.Г., Шишова О.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи 
1.           ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі – відповідач, ГУ НП в Луганській області) з вимогами: визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 на суму грошового забезпечення за вказаний період; зобов`язати ГУ НП в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в сумі грошового забезпечення за вказаний період.
2.          На обґрунтування вимог позивач зазначив, що він у період з 30.07.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 15.09.2017 проходив службу в ГУ НП в Луганській області. У періоди з 23.07.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 15.09.2017 позивач безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичній операції на території Луганської області, про що свідчить довідка ГУ НП в Луганській області від 17.10.2017 №А-10165.
3.          Позивач уважає, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» відповідач мав виплатити йому за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції у відсотках місячного грошового забезпечення. Однак її відповідачем протиправно не було виплачено.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.           ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 07.11.2015 по 31.01.2016 проходив службу на посаді слідчого ГУ НП в Луганській області, про що свідчить лист ГУ НП в Луганській області від 09.11.2017 №4227/111/19-2017 (а.с. 13).
5.          Відповідно до наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 №97, від 17.11.2015 №321 та від 07.12.2015 №341 позивач перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань у період з 23.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 (а.с. 44-46, 47-49, 50-52).
6.          На підставі вказаних наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України позивачу видано ГУ НП в Луганській області довідку від 17.10.2017 №А-10165 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, якою підтверджено, що він дійсно у періоди з 23.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 15.09.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а.с. 10).
7.          На підставі довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 №97 комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ прийнято рішення від 21.08.2015 №16/І/ХІІІ/171 про надання ОСОБА_1 статусу «учасник бойових дій» (а.с. 9).
8.          На підставі рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 №16/І/ХІІІ/171 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій від 28.09.2015 серії НОМЕР_1 (а.с. 8).
9.          Згідно з довідкою про грошове забезпечення по видам доходу за період проходження служби в ГУ НП в Луганській області від 23.11.2017 №1017/111/22-2017 позивачу за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 нараховано грошове забезпечення: за листопад 2015 року в сумі 5264,00 грн; за грудень 2015 року в сумі 6580,00 грн; за січень 2016 року в 6580,00 грн. Винагорода за безпосередню участь в Антитерористичній операції за цей період позивачу не нараховувалась (а.с. 56).
10.          Спірним у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
11.          Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в сумі 15664,66 грн, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У решті позовних вимог відмовлено.
12.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на отримання винагороди за участь в Антитерористичної операції за період 07.11.2015 по 31.01.2016, загальна сума якої становить 15664,66 грн.
13.          Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.
14.          Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження фактичної участі позивача в Антитерористичній операції. 
V. Провадження в суді касаційної інстанції
15.          06 червня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16   травня 2018 року.
16.          У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, просить його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.
17.          Скаржник указує, що його безпосередня участь в Антитерористичній операції на території Луганської області в спірний період підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
18.          Позивач наголошує, що він перебував у підпорядкуванні, зокрема виконував завдання керівництва штабу Антитерористичної операції, через виконання відповідних наказів керівництва ГУ НП в Луганській області. Одним із таких завдань, відповідно до статті 1 Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-VI, було забезпечення безпеки населення, мінімізацію наслідків тероризму.
19.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Стрелець   Т.Г., суддям Бевзенку В.М., Желтобрюх І.Л.
20.          Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
21.          Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду – від 07 червня 2019 року №653/0/78-20, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
22.          За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.
23.          Від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких він наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити оскаржуване судове рішення без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
24.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі – Закон №460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) унесені зміни.
25.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
26.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
27.          Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28.          Частиною першою статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон №638-VI) установлено, що антитерористична операція – це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
29.          Згідно зі статтею 5 Закону №638-VI Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
30.          Статтею 13 Закону №638-VI визначено, що при проведенні Антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням Антитерористичної операції, здійснюються згідно із законодавством. За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника  керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.
31.          Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби, починаючи з 01.05.2014, виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
32.          Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі – Постанова №24; втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18) в особливий період або під час проведення Антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
33.          Відповідно до пункту 2 Постанови №24 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
34.          Пунктом 3 Постанови №24 затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.
35.          Відповідно до пункту 6 цієї Постанови визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (Офіційний вісник України, 2014 року, №46, стаття 1211), у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
36.          Наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 №49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.02.2015 за №135/26580 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016 №66), затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи Антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі – Порядок; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
37.          Пунктом 4 розділу І Порядку встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) – наказами вищих командирів (начальників, керівників).
38.          Згідно з пунктом 6 розділу І Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до   постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31.01.2015 №24.
39.          Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
40.          Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
41.           Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.
42.          З 21.01.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу». Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що в особливий період або під час проведення Антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи Антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи Антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
VI. Позиція Верховного Суду
43.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів і вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права – на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України; у редакції, чинній до 08.02.2020).
44.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України; у редакції, чинній до 08.02.2020).
45.          З матеріалів справи випливає, що довідкою від 17.10.2017 №А-10165 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується, що позивач дійсно у періоди з 23.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 15.09.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області. 
46.          Ця довідка видана на підставі наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 №97, від 17.11.2015 №321 та від 07.12.2015 №341, відповідно до яких позивач у періоди з 23.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань.
47.          Водночас аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що винагорода за безпосередню участь в Антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів Антитерористичної операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні Антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу Антитерористичної операції), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. У подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, ГУ НП в Луганській області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції.
48.          Отже, однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в Антитерористичній операції є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу Антитерористичної операції. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу Антитерористичній операції.
49.          Матеріалами справи не підтверджено перебування позивача в підпорядкуванні керівництва штабу Антитерористичної операції у спірний у цій справі період часу з виконанням певних завдань, за які останньому могла б бути нарахована та виплачена винагорода за участь у проведенні Антитерористичної операції.
50.          Ураховуючи відсутність цих доказів, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків на територіях, які відносяться до зони проведення Антитерористичної операції, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні Антитерористичної операції, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
51.          Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31   липня 2019 року у справі №812/860/17, від 31 липня 2019 року у справі №812/1962/17, від 21 серпня 2019 року у справі №360/412/19, від 20 грудня 2019 року у справі №360/3453/19, від 24 січня 2020 року у справі №812/1487/17, від 06   лютого 2020 року у справі №812/793/17, від 13 лютого 2020 року у справі №360/2447/19, від 20 березня 2020 року у справі №360/3264/18, від 24 квітня 2020 року у справі №812/1511/17, від 28 травня 2020 року у справі №360/3196/19, від 29   травня 2020 року у справі №360/2138/19, від 09 липня 2020 року у справі №812/1008/17, від 11 серпня 2020 року у справі №360/5181/19, від 24 вересня 2020 року у справі №1240/2008/18 та від 17 березня 2021 року у справі №360/1790/19. Підстав для відступу від зазначеної правової позиції під час розгляду цієї справи Суд не вбачає.
52.          За таких обставин, Суд уважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
53.          Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
54.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судові рішення – без змін.
VII. Судові витрати
55.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
56.          Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
57.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
58.          Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в цій справі залишити без змін.
59.          Судові витрати не розподіляються.
60.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко