Ухвала
 
28 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 136/434/20
 
провадження № 61-5524ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з зазначеним вище позовом та просила встановити факт належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0205364, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 30 серпня 1997 року за порядковим № 157 на ім`я ОСОБА_4 й визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,2425 в умовних кадастрових гектарах, що на території Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .
 
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й  суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, яка набрала законної сили, породжує відповідні правові наслідки, тому позивач на час розгляду даної справи, не є особою, яка прийняла спадщину, не набула права на спадкування і, відповідно, не набула права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини, а тому не має права захищати свої порушені права відповідно до глави 29 ЦК України у спосіб шляхом встановлення факту належності сертифіката спадкодавцю і визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відмовляючи у встановленні факту належності ОСОБА_4 сертифіката на земельну частку (пай), суд виходив з того, що такі вимоги можуть бути предметом розгляду, якщо вони мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створюють умови здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтверджують наявність чи відсутність неоспорюваних прав, тобто мають юридичне значення для позивача, що в даному випадку не вбачається.
 
02 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Власюк А. В. подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 05 квітня 2021 року, в  якій просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову  ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від  26  квітня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка А. В. залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
На усунення недоліків касаційної скарги, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26  квітня 2021 року заявник направила до суду запитувані матеріали.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачають вимоги пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка А. В. подана у строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року. 
 
Витребувати з Липовецького районного суду Вінницької області вищезазначену цивільну справу № 136/434/20.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара