ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" квітня 2021 р.           Справа№ 911/3902/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 13.04.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»
на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 (повний текст складено 23.10.2017)
у справі №911/3902/15 (суддя Бацуца В.М.)
за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»
про стягнення 195   541   591,84 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі, позивач або Банк), яке у подальшому було перейменоване в Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,   звернулось до Господарського суду Київської області із позовом (із урахуванням заяви вих. №010-5/2337 від 13.12.2016 про збільшення розміру позовних вимог) до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» (далі, відповідач або ПрАТ «Бориспільський автозавод») із позовом про стягнення 195 541 591, 84 грн заборгованості, а саме 96 377 251, 49 грн основної заборгованості по кредиту, 25 198 110,05 грн основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 2 459 224,49 грн основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 23 799 818,57 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 4 226 067,13 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 542 945,08 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 33 903 286,65 грн інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту, 5 757 949,39 грн інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 825 577,70 грн інфляційних збитків несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 1 938 866,50 грн 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту, 459 944,94 грн 3% річних від суми основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 52 548, 95 грн 3% річних від суми основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і комісії за користування кредитом згідно з Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 та Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 позов задоволено повністю. 
Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Бориспільський  автозавод»   (ідентифікаційний код 31936646) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»   (ідентифікаційний код 00032112)   за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007:   78 742 251 (сімдесят вісім мільйонів сімсот сорок дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 49 (сорок дев`ять) коп. основної заборгованості по кредиту, 20 657 766 (двадцять мільйонів шістсот п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість) грн 05 (п`ять) коп. основної заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 032 295 (два мільйони тридцять дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 44 (сорок чотири) коп. основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 19 569 287 (дев`ятнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 89 (вісімдесят дев`ять) коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3 457 022 (три мільйони чотириста п`ятдесят сім тисяч двадцять дві) грн 06 (шість) коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 449 790 (чотириста сорок дев`ять тисяч сімсот дев`яносто) грн 78 (сімдесят вісім) коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 27 584 303 (двадцять сім мільйонів п`ятсот вісімдесят чотири тисячі триста три) грн 52 (п`ятдесят дві) коп. інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту, 5 287 720 (п`ять мільйонів двісті вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять) грн 84 (вісімдесят чотири) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 680 688 (шістсот вісімдесят тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн 29 (двадцять дев`ять) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 1 572 134 (один мільйон п`ятсот сімдесят дві тисячі сто тридцять чотири) грн 82 (вісімдесят дві) коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 381 063 (триста вісімдесят одна тисяча шістдесят три) грн 64 (шістдесят чотири) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 43 292 (сорок три тисячі двісті дев`яносто дві) грн 45 (сорок п`ять) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, і   за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007:   17 635 000 (сімнадцять мільйонів шістсот тридцять п`ять тисяч) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості по кредиту, 4 540 344 (чотири мільйони п`ятсот сорок тисяч триста сорок чотири) грн 90 (дев`яносто) коп. основної заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 426 929 (чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 05 (п`ять) коп. основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 4 230 530 (чотири мільйони двісті тридцять тисяч п`ятсот тридцять) грн 68 (шістдесят вісім) коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 769 045 (сімсот шістдесят дев`ять тисяч сорок пять) грн 07 (сім) коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 93 154 (дев`яносто три тисячі сто п`ятдесят чотири) грн 30 (тридцять) коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 6 318 983 (шість мільйонів триста вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 13 (тринадцять) коп. інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту, 470 228 (чотириста сімдесят тисяч двісті двадцять вісім) грн 55 (п`ятдесят п`ять) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 144 889 (сто сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 41 (сорок одна) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 366 731 (триста шістдесят шість тисяч сімсот тридцять одна) грн 68 (шістдесят вісім) коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 78 881 (сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн 30 (тридцять) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 9 256 (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) грн 50 (п`ятдесят) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, та судові витрати 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 (нуль) коп. судового збору.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивачем на виконання умов Кредитного договору №151107К26 у період його дії було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 89 242 251,49 грн, а на виконання умов Кредитного договору №151107К29 - у межах кредитного ліміту у розмірі 29 135 009,00 грн.   
Однак відповідач у визначений кредитними договорами строк і станом на час розгляду справи свій обов`язок щодо повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом і оплати комісії за користування кредитом у повному обсязі не виконав і його загальна основна заборгованість перед позивачем складає 124 034 586, 93 грн, з якої за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007: 17 635 000, 00 грн - основна заборгованість по кредиту, 4 540 344,90 грн   основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 426 929,05 грн - основна заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом, та за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007: 78 742 251,49 грн - основна заборгованість по кредиту, 20 657 766, 05 грн   основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 2 032 295,44 грн - основна заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом, що підтверджується кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 та додатковими договорами до нього, кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 та додатковими договорами до нього, позовною заявою №010-5/407 від 28.08.2015, розрахунками заборгованості станом на 28.08.2015, доданими до позовної заяви,   висновком №4728/4729/16-45 від 08.08.2016 за результатами проведення судово-економічної експертизи, складеним експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України,   заявою №010-5/2337 від 13.12.2016 про збільшення позовних вимог, розрахунками заборгованості станом на 28.08.2015, доданими до заяви, відповідними виписками по банківським рахункам відповідача за період з 22.06.2007 по 27.08.2015, наявними у матеріалах справи.
Враховуючи встановлені судом порушення виконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, суд першої інстанції дійшов також висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення із відповідача, із урахуванням його заяви про збільшення позовних вимог, сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми невиконаних зобов`язань зі сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом за визначені позивачем періоди.
Стосовно поданого відповідачем до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру пені, суд відмовив у його задоволенні з огляду на те, що відповідач не зазначив   усіх достатніх обставин та доказів на їх підтвердження,   передбачених положеннями   статті 233 Господарського кодексу України, частиною 3   статті 551 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів, зміст додаткових письмових пояснень відповідача

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Бориспільський автозавод» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 та викласти його в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» (ідентифікаційний номер 31936646) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 151107К26 від 22.06.2007: 78 742 251 (сімдесят вісім мільйонів сімсот сорок дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 49 (сорок дев`ять) коп. основної заборгованості по кредиту, 20 657 766 (двадцять мільйонів шістсот п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість) грн 05 (п`ять) коп. основної заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 032 295 (два мільйони тридцять дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 44 (сорок чотири) коп. основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 9   784 643 (дев`ять мільйонів сімсот вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок три) грн 94 (дев`яносто чотири) коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1   728 511 (один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч п`ятсот одинадцять) грн 03 (три) коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 224 895 (двісті двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 13   792 151 (тринадцять мільйонів сімсот дев`яносто дві тисячі сто п`ятдесят одна) грн 76 (сімдесят шість) коп. інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту, 2   643 860 (два мільйони шістсот сорок три тисячі вісімсот шістдесят) грн 42 (вісімдесят чотири) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 340 344 (триста сорок тисяч триста сорок чотири) грн 15 (п`ятнадцять) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 786 067 (сімсот вісімдесят шість тисяч шістдесят сім) грн 41 (сорок одна) коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 381 063 (триста вісімдесят одна тисяча шістдесят три) грн 64 (шістдесят чотири) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 21 646 (двадцять одна тисяча шістсот сорок шість) грн. 23 (двадцять три) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007: 17 635 000 (сімнадцять мільйонів шістсот тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості по кредиту, 4 540 344 (чотири мільйони п`ятсот сорок тисяч триста сорок чотири) грн 90 (дев`яносто) коп. основної заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 426 929 (чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 05 (п`ять) коп. основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 2   115 265 (два мільйони сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 34 (тридцять чотири) коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 384 522 (триста вісімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять два) грн 54 (п`ятдесят чотири) коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 46 577 (сорок шість тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн 15 (п`ятнадцять) коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 3   159 491 (три мільйони сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто одна) грн 57 (п`ятдесят сім) коп. інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту, 235 113 (двісті тридцять п`ять тисяч сто тринадцять) грн 28 (двадцять вісім) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 72 444 (сімдесят дві тисячі чотириста сорок чотири) грн 71 (сімдесят одна) коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 183 380 (сто вісімдесят три тисячі триста вісімдесят) грн 84 (вісімдесят чотири) коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 39   440 (тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок) грн 65 (шістдесят п`ять) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 4 628 (чотири тисячі шістсот двадцять вісім) грн 25 (двадцять п`ять) коп. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, та судові витрати 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору».
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- суд першої інстанції, прийнявши до уваги заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 13.12.2016, безпідставно збільшив розмір відповідальності відповідача перед позивачем на суму 67   359,63 грн. Позивач частково не погодився з висновками, наведеними в експертному дослідженні, проведеному на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2016, але при цьому взагалі не надав до заяви про збільшення розміру позовних вимог будь-яких розрахунків, якими можна було б спростувати розрахунки, виконані судовими експертами;
- судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки. На переконання скаржника, у суду були обставини, які підтверджуються наявними у справі доказами (фінансовими звітами, балансом, звітами про виробництво готової продукції, тощо), що дозволяли на підставі статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.
До апеляційної скарги відповідачем додане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також звіт про фінансові результати за 9 місяців 2017 року, довідка від 15.11.2017 про залишок коштів на рахунку відповідача, відкритих у Банку.
20.01.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник відповідача подав письмові пояснення щодо проведеної у справі на виконання вимог ухвали суду від 30.05.2018 судової експертизи.
У письмових поясненнях відповідач наголосив на наступному: 
- усі дослідження розмірів пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на борги відповідача зі сплати процентів та комісії за користування кредитом, експертами проводилися із застосуванням розмірів сум заборгованості тіла кредиту, процентів та комісії, встановлених висновком експертизи, наданим за результатами проведеної у справі першої судової експертизи;
- відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, позивач не мав права на нарахування процентів за кредитними договорами поза межами встановленого ними строку кредитування - 31.12.2014. При цьому до позовної заяви позивач додав в якості доказу копію вимоги про дострокове погашення заборгованості від 18.08.2015 №195-04/5600, в якій він просить нібито достроково погасити заборгованість за кредитними договорами. Однак, дана вимога від 08.08.2015 не може вважатись вимогою про дострокове погашення заборгованості, оскільки датована вже після кінцевого строку для погашення кредитної заборгованості (31.12.2014);
- оскільки під час проведення у справі першої експертизи експертами дослідження нарахування процентів за договорами було проведено всупереч вищевказаної позиції Великої Палати Верховного Суду, то такий висновок не може бути прийнятий судом в якості доказу; 
- сума процентів за кредитним договором К26 повинна нараховуватися до 31.12.2014  та складати за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 12 917 666,34 грн, сума сплачених процентів за період з 01.01.2014 по 28.08.2015 - 2 599 403,30 грн, залишок несплачених процентів за період з 01.01.2014 по 28.08.2015 - 10 318 263,04 грн (розрахунок наведено в додатку 1 до пояснень);
- сума процентів за кредитним договором К29 повинна нараховуватися по 31.12.2014 та складати за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 2 864 479,08 грн, сума сплачених процентів за період з 01.01.2014 по 28.08.2015 - 593 185,93 грн, залишок несплачених процентів за період з 01.01.2014 по 28.08.2015 - 2 256 308,15 грн (розрахунок наведено в додатку 2 до пояснень);
- відповідно до додатків 4 та 7 до висновку першої судової експертизи за кредитним договором К26 сума нарахованої та несплаченої комісії за користування кредитом становить 2 032 295,44 грн; за кредитним договором К29 сума нарахованої та несплаченої комісії за користування кредитом становить 426 929,05 грн. При дослідженні розміру комісії за користування кредитом за вказаними договорами експерти прийняли збільшений розмір комісії, наданий позивачем. Проте, відповідно до Додаткової угоди №151107К26-46 від 31.01.2014 до кредитного договору К26 збільшений розмір комісії за користування кредитом встановлюється за порушення відповідачем зобов`язань, встановлених пунктами 5.1.3.13. та 5.1.3.14. договору, але в матеріалах справи відсутні докази порушення цих зобов`язань відповідачем. Відповідно до Додаткової угоди №151107К29-44 від 31.01.2014 до кредитного договору К29 збільшений розмір комісії за користування кредитом також встановлюється у випадку порушення відповідачем зобов`язань, але в матеріалах справи також відсутні докази порушення визначених зобов`язань відповідачем. Відтак, збільшений розмір комісії за кредитними договорами застосований позивачем та прийнятий експертами безпідставно. Таким чином, сума нарахованої та несплаченої комісії за користування кредитом за кредитним договором К26 складає 188 981,40 грн (розрахунок наведений в додатку 3 до пояснень); сума нарахованої та несплаченої комісії за користування кредитом за кредитним договором К29 складає 60 367,00 грн (розрахунок наведений в додатку 4 до пояснень);
15.02.2021 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду доповнення до письмових пояснень від 19.01.2021. Вказані пояснення, як вказує скаржник, подані у зв`язку з арифметичними помилками, зробленими у додатках 1 та 2 до пояснень від 19.01.2021 (розрахунки несплачених процентів за кредитними договорами).
04.03.2021 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду розрахунки пені, інфляційних втрат, 3% річних за несплачені проценти та комісію за користування кредитом, згідно яких: пеня за прострочення сплати процентів за кредитним договором К26 за період з 31.05.2014 по 15.07.2015 складає 1   968   417,96 грн, пеня за прострочення сплати процентів за кредитним договором К29 за період з 31.05.2014 по 15.07.2015 складає  370   236,07 грн, пеня за несвоєчасну сплату комісії за договором К26 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015 - 36   768,76 грн, пеня за несвоєчасну сплату комісії за договором К29 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015 8   995,99 грн, 3% річних по несплаченим процентам за договором К26 за період з 31.05.2014 по 28.08.2015 складають 290   112, 41 грн, 3% річних по несплаченим процентам за договором К29 за період з 31.05.2014 по 28.08.2015 складають 22   422,90 грн, 3% річних по несплаченій комісії за договором К26 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015 складають 2   977,10 грн, 3% річних по несплаченій комісії за договором К29 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015 складають 1   204,01 грн, інфляційні втрати за несплачені проценти за договором К26 за період з 31.05.2014 по 31.07.2015 становлять 4   450   475,56 грн, інфляційні втрати за несплачені проценти за договором К29 за період з 31.05.2014 по 31.07.2015 становлять 313   435,17 грн, інфляційні втрати по несплаченій комісії за договором К26 становлять 67   378,21 грн, інфляційні втрати по несплаченій комісії за договором К29 становлять 17   851,92 грн.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

20.12.2017 від Банку через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до наступного:
- користуючись своїм законним правом, Банк подав до суду відповідні пояснення щодо висновку експерта від 13.12.2016 №б/н, у яких зазначив про часткове погодження із позицією експерта у справі та надав пояснення відповідно сум, відносно яких у позивача та експерта виникли розходження. Також Банк подав до суду додаткові письмові пояснення від 27.02.2017, якими спростував висновки експерта щодо розходження сум, відображених у розрахунках заборгованості, сформованих Банком, та сум, відображених у розрахунках експерта. Окрім того, позивач у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України скористався правом на збільшення розміру позовних вимог шляхом подання до суду заяви від 13.12.2016, разом із якою Банком було подано до суду розрахунок заборгованості від 13.12.2016 №165-02/3951 станом на 28.08.2015. Експертом не проводилось дослідження розрахунку заборгованості від 13.12.2016 №165-02/3951, а отже висновок експерта не може застосовуватись до останнього у розрізі тверджень про невідповідність сум заборгованості результатам проведеної судової економічної експертизи. Разом з тим, відповідачем не подано до суду будь-яких доказів, контррозрахунків, що спростовували б правильність нарахування боргових сум, зазначених у розрахунку заборгованості від 13.12.2016 №165-02/3951;
- відповідач безпідставно просить суд зменшити неустойку. ПрАТ «Бориспільський автозавод» з 01.08.2014 припинив здійснення чергових платежів із погашення кредиту у розмірі та строки, встановлені кредитними договорами, що згідно умов кредитних договорів є підставою для сплати позичальником Банку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Крім того Банк у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України правомірно нараховував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. 
20.01.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник позивача подав письмові пояснення щодо проведеної у справі на виконання вимог ухвали суду від 30.05.2018 судової експертизи.
У поданих письмових поясненнях Банк зазначив, що частково не погоджується з висновками проведеної на стадії апеляційного провадження експертизи. Позивач наголошує, що відповідно до розрахунку Банку пеня за прострочення відсотків становить 3   457   022,06 грн, згідно з розрахунком експерта - 3   454   963,15 грн, коректна сума - 3   455   175,32 грн. Згідно з розрахунком Банку пеня за прострочення комісії за управління - 449   790,78 грн, згідно з розрахунком експерта - 449   710,44 грн, коректна сума - 449   710,44 грн. Позивач зазначає, що виявив у висновку експертів наступні помилки:
- в частині визначення кількості днів в періоді з 21.07.2014 по 22.07.2014 було некоректно визначено кількість днів, протягом яких відбулось нарахування пені;
- в частині визначення накопиченої суми прострочених зобов`язань періодів з 06.02.2015 по 03.03.2015 та з 04.03.2015 по 15.07.2015 сума заборгованості була зменшена на 1   778,50 грн, що призводить до зменшення суми боргу позичальника.
Позивачем долучені до вказаних письмових пояснень виправлені розрахунки заборгованості за кредитними договорами станом на 28.08.2015 (включно) із урахуванням висновків експерта.
16.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник позивача подав порівняльну таблицю розрахунків пені за відсотками та комісією за управління АТ «Укрексімбанк» та експертів.
04.03.2021 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду пояснення щодо зміни розміру комісії за управління кредитною лінією  за кредитними договорами К26 та К29 протягом періоду з 01.04.2014 по 31.03.2015, у яких зазначив, що таке збільшення було обумовлене порушенням позичальником ряду умов кредитних договорів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 поновлено ПрАТ «Бориспільський автозавод» строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу ПрАТ «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15      до провадження, відстрочено ПрАТ «Бориспільський автозавод» сплату судового збору в сумі 80 388,00 грн до винесення постанови у даній справі, розгляд справи призначено на 20.12.2017.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 розгляд справи відкладено на 24.01.2018.
24.01.2018 від скаржника через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшла заява щодо сплати судового збору, до якої додано оригінал платіжного доручення №62 від 22.01.2018 на підтвердження часткової сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 12   000,00 грн.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 07.02.2018.
У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів на підставі розпорядження №09.1-08/296/18 визначено новий склад колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В. судді: Іоннікова І.А., Корсакова Г.В.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 колегією суддів у складі головуючий суддя - Тарасенко К.В. судді: Іоннікова І.А., Корсакова Г.В., розгляд справи призначено на 22.03.2018.
22.03.2018 від відповідача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою укладання мирової угоди з позивачем.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 задоволено клопотання ПрАТ «Бориспільський автозавод» про відкладення розгляду справи, відкладено розгляд справи №911/3902/15 на 11.04.2018.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/979/18 від 11.04.2018 у зв`язку з перебуванням судді Корсакової Г.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначений повторний автоматизований розподіл справи №911/3902/15.
Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.04.2018 для розгляду справи №911/3902/15 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Іоннікової І.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 відкрито провадження у справі №911/3902/15 колегією суддів у складі: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Тищенко О.В., розгляд справи №911/3902/15 призначено на 23.05.2018.
11.04.2018 від відповідача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для укладення мирової угоди.
23.05.2018 від відповідача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про виклик у судове засідання експертів КНДІСЕ, якими було проведено під час розгляду справи судом першої інстанції судову економічну експертизу, призначену згідно ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2016.
23.05.2018 від Банку через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання, до якого долучена копія листа Банку від 03.05.2018 №176-00/2268 та доказів його направлення ПрАТ «Бориспільський автозавод», у якому Банк, зокрема, повідомляє, що на теперішній час позбавлений можливості розглянути питання про укладення мирової угоди у справі №911/3902/15.
У судовому засіданні 23.05.2018 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про виклик судових експертів.
Суд у судовому засіданні 23.05.2018 поставив на обговорення питання щодо можливості призначення у справі повторної судової експертизи.
У судовому засіданні 23.05.2018 суд оголосив перерву до 30.05.2018.
29.05.2018 від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення проти призначення судової-економічної експертизи,    в яких позивач зазначає, що встановлення всіх фактичних обставин справи можливе за наявними матеріалами, а підстави для призначення судової експертизи відсутні.
30.05.2018 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заяву про призначення повторної експертизи у справі, яка мотивована тим, що приймаючи рішення у даній справі суд врахував заяву позивача про збільшення позовних вимог, однак наявні в ній розрахунки не були предметом експертного дослідження при складанні висновку №4728/4729/16-45 від 08.08.2016.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 у справі №911/3902/15 (головуючий суддя Тарасенко К.В., судді Іоннікова І.А., Тищенко О.В.) клопотання ПрАТ «Бориспільський автозавод» про призначення судової експертизи у справі задоволено. Призначено у справі №911/3902/15 повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) в іншому складі.
На вирішення експерта поставлені наступні питання:
а) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну оплату відсотків за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 року?
б) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Кредитним договором №151107К26 від 22. 06. 2007 року?
в) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати 3% річних за несвоєчасну оплату комісії за Кредитним договором №151107К26 від 22. 06. 2007 року?
г) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у зв`язку з втратами від інфляції за несвоєчасну сплату комісії за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 року?
д) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну оплату відсотків за Кредитним договором № 151107К29 від 22. 06. 2007 року?
е) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати Пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 року?
є) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати 3% річних за несвоєчасну оплату комісії за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 року?
ж) в якому розмірі підтверджується документально заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у зв`язку з втратами від інфляції за несвоєчасну сплату комісії за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 року?
Матеріали справи №911/3902/15 направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Бориспільський автозавод» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 4, код ЄДРПОУ 31936646) оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, докази чого надати суду для залучення до матеріалів справи після поновлення апеляційного провадження для включення до складу судових витрат. Зупинено апеляційне провадження у справі №911/3902/15.
Ухвала суду мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а саме сфері економіки, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.
Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. 
03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.
Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і        пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів. 
Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
Відповідно до частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
           17.12.2018 матеріали справи №911/3902/15 після розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.
          Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2018 справу №911/3902/15 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.
  Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі №911/3902/15 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І. На виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 у справі №911/3902/15 матеріали справи №911/3902/15 направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) для проведення судової експертизи.
         23.01.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вих.№76/77/19-72 від 16.01.2019, у якому інститут повідомляє, що за ухвалою суду витрати по проведенню експертизи покладені на ПрАТ «Бориспільський автозавод», у зв`язку з чим на його адресу направляється відповідний рахунок на оплату та договір у 2-х примірниках, один з яких після підписання просить повернути на їх адресу та виконання експертизи буде розпочато після попередньої оплати вартості дослідження. Якщо оплата не буде здійснена у терміни, визначені умовами договору, матеріали справи будуть відправлені без дослідження.
Крім того, до даного листа додано клопотання судових експертів про надання додаткових документів, які необхідні для проведення судової експертизи, зазначаючи при цьому, що до отримання додаткових матеріалів дослідження проводитися не буде та у разі незадоволення клопотання судових експертів у термін 45 днів, матеріали справи будуть відправлені без дослідження.
28.01.2019 суд звернувся до експертної установи із листом №09.1-18/195/19 про направлення до суду матеріалів справи №911/3902/15 для вирішення клопотань експертів.
21.02.2019 матеріали справи №911/3902/15 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №911/3902/15, зобов`язано сторони надати суду необхідні експертам для проведення експертизи документи (згідно переліку, вказаного у клопотанні експертів).
22.03.2019 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду заяву про долучення до справи доказів (матеріалів), необхідних для проведення експертизи:
1. Роздруківки платіжних доручень за кредитним договором №151107К26 від 22. 06. 2007 (145 арк.).
2. Роздруківки платіжних доручень за кредитним договором №151107К29 від 22. 06. 2007 ( 92 арк.).
3. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.05.2012 по рахунку 50.1 за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 (1 арк.).
4. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 по рахунку 50.1 «Довгострокові кредити банків у національній валюті» за кредитним договором №151107К26 від 22. 06. 2007 (1 арк.).
5. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.12.2012      по рахунку 68.4 за кредитним договором №151107К26 від 22. 06. 2007 (6 арк.).
6. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.12.2018 по рахунку 68.4 «Розрахунки за нарахованими відсотками» за кредитним договором №151107К26 від 22.06. 2007 (2 арк.).
7. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.05.2012 по рахунку 50.1 за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 (1 арк.).
8. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 по рахунку 50.1 «Довгострокові кредити банків у національній валюті» за кредитним договором №151107К29 від 22. 06. 2007 (6 арк.).
9. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.12.2012 по рахунку 68.4 за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 (4 арк.).
10. Оборотно-сальдова відомість за період з 01.01.2007 по 31.12.2018 по рахунку 68.4 «Розрахунки за нарахованими відсотками» за кредитним договором №151107К29 від 22. 06. 2007 (2 арк.).
25.03.2019 представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 26.02.2019 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду:
1. Розрахунок заборгованості ПрАТ «Бориспільський автозавод» по Кредитним договорам №151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007 станом на 28.08.2015, в тому числі:
- розрахунки нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту (основного боргу), за несвоєчасну оплату відсотків та за несвоєчасну оплату комісії за користування кредитами по Кредитним договорам №151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007;
- розрахунки нарахування 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту (основного боргу), за несвоєчасну оплату відсотків та за несвоєчасну оплату комісії за Кредитними договорами №151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007;
- розрахунок заборгованості у зв`язку з втратами від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту (основного боргу), за несвоєчасну оплату відсотків та за несвоєчасну сплату комісії по Кредитним договорам №151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007.
2. Виписки АТ «Укрексімбанк» за рахунками з обліку заборгованості ПрАТ «Бориспільський автозавод» по Кредитним договорам № 151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі оголошено перерву до 28.03.2019.
28.03.2019 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення із приводу долучених ним до матеріалів справи документів, у яких зазначив, що розрахунки нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту (основного боргу), за несвоєчасну оплату відсотків та за несвоєчасну оплату комісії за користування кредитами надавалися до суду першої інстанції разом із іншими розрахунками заборгованості за кредитними договорами та наявні у матеріалах справи. При цьому, зазначені розрахунки містять інформацію щодо дати, станом на яку обчислено розмір заборгованості відповідача. Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції, надавалися виписки за рахунками з обліку заборгованості ПрАТ «Бориспільський автозавод» по Кредитним договорам № 151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007 (форма виписок технологічно обумовлена наявним у АТ «Укрексімбанк» програмним забезпеченням). Позивач, з огляду на вказане, наголосив, що вищезгадані та витребувані експертом документи вже наявні у матеріалах справи та наразі були подані позивачем з метою виконання вимог ухвали суду від 26.02.2019. Водночас, стосовно вимоги експертів про надання положення про кредитування ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для проведення експертизи, позивач повідомив про неможливість його подання у зв`язку з тим, що останнє відноситься до документів, що містять конфіденційну інформацію. Окрім того, позивач наголосив на тому, що положення про кредитування ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» є внутрішнім документом банку, що лише регламентує взаємодію структурних підрозділів банку в процесі кредитування позичальників АТ «Укрексімбанк», а його норми жодним чином не впливають на правовідносини та обов`язки АТ «Укрексімбанк» та ПрАТ «Бориспільський автозавод» з огляду на коло питань, поставлених судом на вирішення експерта.      
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2020 долучено до матеріалів справи №911/3902/15 документи, надані сторонами на виконання вимог вищевказаної ухвали, матеріали справи передано Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6) для проведення повторної судової економічної експертизи, призначеної згідно ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018. Зобов`язано по закінченню експертизи висновок експерта подати господарському суду разом з матеріалами справи та даними щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Провадження у справі №911/3902/15 зупинено до отримання судом висновку експерта.
16.07.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/3902/15 без висновку експерта та лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вих. №76/77/19-72/16361-20-72 від 23.06.2020, у якому інститут повідомив, що станом на 23.06.2020 грошові кошти за проведення судової-економічної експертизи на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» надійшли частково у розмірі 45   802,00 грн, у той час як відповідний рахунок підприємству було виставлено на суму 61   204,00 грн. З огляду на це, інститут зазначав, що висновок експертів від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72 буде надіслано після здійснення повної оплати вартості експертизи.
28.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник відповідача подав платіжне доручення №2346 від 23.09.2020 на підтвердження сплати 5 000,00 грн за проведення КНДІСЕ повторної експертизи та заяву голови правління ПрАТ «Бориспільський автозавод», у якій останній гарантував оплату повної вартості експертизи до кінця жовтня 2020 року.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 та від 29.09.2020 розгляд справи відкладався.
03.11.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник відповідача подав копію платіжного доручення №2485 від 02.11.2020 на суму 11   000,00 на підтвердження здійснення оплати вартості проведеної у справі №911/3902/15 судової експертизи.
Таким чином, Приватним акціонерним товариством «Бориспільський автозавод» здійснено остаточний розрахунок за проведення повторної судової економічної експертизи у справі №911/3902/15.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 суд ухвалив звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із запитом щодо направлення висновку експертів від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72 за результатами проведеної повторної судової економічної експертизи у справі №911/3902/15; повідомити про дату та час розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 після надходження до суду висновку експертів від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72 за результатами проведеної повторної судової економічної експертизи у справі №911/3902/15.
Враховуючи здійснену ПрАТ «Бориспільський автозавод» оплату вартості проведеної у справі №911/3902/15 судової експертизи, головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. звернулася з листом вих. №09.1-18/923/20 від 05.11.2020 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням щодо направлення до суду висновку експертів від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72, складеного за результатами проведеної додаткової судової економічної експертизи у справі №911/3902/15.
10.11.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72, складений за результатами проведеної додаткової судової економічної експертизи у справі №911/3902/15.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 на 26.01.2021. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 у справі №911/3902/15 оголошено перерву до 09.02.2021.
08.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник відповідача подав клопотання про призначення повторної судової експертизи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання   Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» від 08.02.2021 про призначення у справі №911/3902/15 повторної судової експертизи.
Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем у поданому клопотанні не обґрунтовано неможливість   встановлення судом фактичних обставин справи за результатами уже проведеної експертизи, оцінки усіх наявних у справі доказів у їх сукупності, доцільності проведення повторної експертизи, та не доведено, у чому полягає потреба у повторних спеціальних знаннях. Водночас, оцінка експертного висновку, що міститься у матеріалах справи, на його відповідність критеріям належності, допустимості та достовірності як доказу буде здійснена судом у відповідності до положень чинного   Господарського процесуального кодексу України. 
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021, 16.02.2021 та 09.03.2021 у розгляді справи оголошувались перерви, останнього разу до 13.04.2021.
У судовому засіданні 13.04.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 13.04.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, рішення суду просив змінити в частині висновків проведеної на стадії апеляційного провадження судової експертизи із урахуванням пояснень позивача від 20.01.2021.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, рішення суду змінити, позов задовольнити частково.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

           22.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», яке у подальшому було перейменоване в Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), та Закритим акціонерним товариством «Бориспільський автозавод» (позичальник), яке у подальшому було перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Бориспільський автозавод», було укладено Генеральну угоду №151107N1.
          Генеральна угода №151107N1 регулює загальні засади співпраці між Банок та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності позичальника, яка містить усі напрями діяльності підприємства позичальника, зазначені у бізнес-плані позичальника (пункт 1.2.).
Метою цієї Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди шляхом укладення Кредитних договорів (пункт 1.3.).
Кожний кредитний договір укладається у вигляді окремого додатку та є невід`ємною частиною Генеральної угоди. Обумовлено, що текст кредитного договору може бути скоригований відповідно до конкретних потреб позичальника у фінансуванні (пункт 1.5.).
У відповідному кредитному договорі сторони визначають валюту, суму кредиту, термін користування кредитними коштами, розмір процентів за користування ними, рахунки для обслуговування кредиту та інші умови (пункт 1.6.).
           22.06.2007 між позивачем та відповідачем як Додаток І.1. до Генеральної угоди було укладено Кредитний договір №151107К26 (далі, Договір К26; том 1, а.с. 193-210), згідно з умовами пункту 3.1 якого банк відкриває позичальникові невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору.
У період з 19.09.2007 по 26.05.2014 між позивачем та відповідачем було підписано додаткові угоди №151107К26-1 - №151107К26-49 до Кредитного договору №151107К26 від 22.06.2007.
Згідно з умовами пунктів 3.2.1.-3.2.4. Договору К26 (в редакції додаткової угоди №151107К26-12 від 29.05.2009 та №151107К26-36 від 27.12.2011) ліміт кредитної лінії: 89 242 251, 49 грн. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати ліміту Генеральної угоди.
Цілі кредиту: рефінансування заборгованості позичальника за кредитним договором №102 від 20.12.2006, укладеним між позичальником та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», та поповнення оборотних коштів, в т.ч. з 01.05.2009 кредитні кошти в гривні надаються з метою придбання позичальником доларів США в погашення валютної заборгованості за кредитом (пункт 3.2.4. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-11).
Вид кредиту: невідновлювальна відклична кредитна лінія (пункт 3.2.3. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-12).
Відповідно до пункту 3.2.2. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-36 кінцевий строк погашення кредиту - 31.12.2014.
За змістом пунктів 3.2.5.-3.2.9. Договору К26 процентна ставка за кредитом встановлюється таким чином:
- для заборгованості в доларах США: LIBOR (6m)+6,13%, але не менше 11,5% річних;
- для заборгованості в гривні: Ставка НБУ+8,00%, але не менше 17,0% річних;
На дату укладання цього Договору процентна ставка становить:
- для доларів США - 11,5% річних;
- для гривні - 17% річних.
У разі невиконання позичальником умов, зазначених у пунктах 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8. та/або 5.3.1. (г, д) цього договору, процентна ставка збільшується на 1% річних з 1-го числа кварталу, наступного за кварталом, у якому відбулось таке невиконання. Підвищена процентна Ставка діє до останнього дня кварталу, в якому позичальником всі зазначені умови будуть виконані.
Розмір плати за управління кредитом: 0,02% від Ліміту заборгованості згідно з графіком надання та погашення кредиту, зі сплатою щомісячно (пункт 3.2.6.).
Розмір пені за прострочення позичальником платежів за цим договором: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Додатковою угодою №151107К26-46 підпункт 3.2.5. пункту 3.2. статті 3 «Кредит та проценти» Договору К26 викладено в новій редакції :
« 3.2.5. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та встановлюється таким чином:
- на період з 01.12.2011 по 31.08.2012 - 15% річних;
- на період з 01.09.2012 по 30.01.2014 - 18% річних;
- починаючи з 31.01.2014 - 19,3% річних».
Відповідно до пункту 3.4.1. Договору К26 позичальник зобов`язаний погасити кредит у Валюті Кредиту на рахунок, вказаний у пункті 3.8. цього Договору в строк, зазначений у пункті 3.2. цього Договору, згідно з Графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені Графіком зниження ліміту заборгованості, є обов`язковими.
У пункті 3.5. статті 3 Договору К26 сторони погодили порядок нарахування процентів.
Так, абзацом 1 підпункту 3.5.1. Договору К26 передбачено, що позичальник сплачує Банкові проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього Договору, у Валюті Кредиту.
Згідно абзацу 1 підпункту 3.5.1. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-34 від 31.05.2011: «3.5.1. Позичальник сплачує Банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього Договору, у Валюті Кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у Валюті Кредиту і підлягають сплаті з 1 по 07 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа), (з квітня 2009 по січень 2010 - 1 по 30 число) на рахунок, зазначений у пункті 3.8. цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.».
Додатковою угодою №151107К26-46 від 31.01.2014 доповнено підпункт 3.5.1. абзацом у наступній редакції: «Проценти за користування кредитом, які будуть нараховані за січень 2014 року, сплачуються позичальником до 28 лютого 2014 року».
Додатковою угодою №151107К26-47 від 07.03.2014 доповнено підпункт 3.5.1. абзацом у наступній редакції: «Проценти за користування кредитом, які будуть нараховані за лютий 2014 року, сплачуються позичальником до 31 березня 2014 року».
Додатковою угодою №151107К26-48 від 26.05.2014 доповнено підпункт 3.5.1. наступним: «Частина процентів за користування кредитом, нарахованих за лютий 2014 року у сумі 1   000   000,00 грн, сплачується наступним чином:
-           500   000,00 грн - не пізніше 17.04.2014;
          -           250   000,00 грн - не пізніше 24.04.2014;
          -           250   000,00 грн - не пізніше 30.04.2014.
Проценти за користування кредитом, нараховані за березень 2014 року, сплачуються позичальником до 30.04.2014.».
Додатковою угодою №151107К26-49 від 26.05.2014 останній абзац підпункту 3.5.1. договору викладено в новій редакції: «Проценти за користування кредитом, нараховані за березень 2014 року, сплачуються позичальником до 30.05.2014 включно.».
Також додатковою угодою №151107К26-49 від 26.05.2014 доповнено підпункт 3.5.1. абзацом у наступній редакції: «Проценти за користування кредитом, нараховані за квітень 2014 року, сплачуються позичальником до 30.06.2014 включно.».
У статті 4 Договору К26 сторонами погоджені «Плати за кредитом».
За змістом підпункту 4.1.1. статті 4 «Комісії за кредитом» Договору К26 (із урахуванням змін, внесених, зокрема, додатковими угодами №151107К26-37 від 05.04.2012, №151107К26-40 від 06.11.2012, №151107К26-46 від 31.01.2014, №151107К26-49 від 26.05.2014) позичальник зобов`язаний сплатити Банку:
Комісію за управління в розмірі, встановленому пунктом 3.2. Договору.
Комісія за управління нараховується з дати укладання договору до дати повного виконання зобов`язань позичальником за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів (включно) з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного Договором, у разі невиконання позичальником зобов`язань за основним боргом за договором.
Така комісія за управління нараховується за період нарахування комісії за управління у національній валюті України, в останній банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 01 по 07 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні по 15 число) на рахунок, зазначений у пункті 3.8. цього договору. Комісія за управління кредитом, нарахована за листопад 2009 року, підлягає сплаті з 1 по 28 грудня 2009 року; комісія за управління кредитом, нарахована за січень 2014 року, підлягає сплаті до 28 лютого 2014 року; комісія за управління кредитом, нарахована за березень 2014 року, підлягає сплаті до 30 травня 2014 року включно; комісія за управління кредитом, нарахована за квітень 2014 року, підлягає сплаті до 30 червня 2014 року включно.
Підпунктами 4.1.1.1. - 4.1.1.6. Договору К26 із урахуванням змін, внесених додатковими угодами, визначено, що за невиконання позичальником зобов`язань, передбачених підпунктами 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8., 5.3.1. (г), (д) та/або 5.5.2., 5.1.3.13., 5.1.3.14., 5.1.3.16., 5.1.3.19., 5.1.3.20. Договору К26 розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується.
Пунктом 6.2. Договору К26 передбачено, що якщо сталася і триває Подія невиконання зобов`язань (перелік наведено у пункті 6.1.), Банк має право повідомити позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі, нараховані згідно з цим Договором, підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов`язаний сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 Банківських днів з дати отримання повідомлення. У випадку порушення зазначеного строку сплати Банк набуває право здійснити договірне списання коштів за кредитом, процентами та іншими платежами, нарахованими згідно з цим Договором, на користь Банку з рахунків позичальника, зазначених у пункті 2.1.12., у гривнях або в іноземних валютах з метою погашення заборгованості позичальника, та/або звернути стягнення на предмет забезпечення виконання зобов`язань позичальника.
Пунктом 8.1. Договору К26 визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку, проте кредит надається в межах наданого забезпечення. Цей договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
Одночасно із укладенням Договору К26 між позивачем та відповідачем було підписано Додаток №1 до договору   «Графік зниження ліміту заборгованості».
Остаточний Графік надання та погашення кредиту (додаток 1 до договору К26) викладено у додатковій угоді №151107К26-48 від 26.05.2014.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечувалось, що на виконання умов Договору К26 у період його дії було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 89 242 251, 49 грн.
Також 22.06.2007 між позивачем та відповідачем як Додаток І.2. до Генеральної угоди було укладено Кредитний договір №151107К29 (далі, Договір К29; том 1, а.с. 66-84), згідно з умовами пункту 3.1. якого банк відкриває позичальникові невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору.
У період з 19.09.2007 по 26.05.2014 між позивачем та відповідачем було підписано додаткові угоди №151107К29-1 - №151107К29-47 до Кредитного договору №151107К29 від 22.06.2007.
Згідно з умовами пунктів 3.2.1.-3.2.4. Договору К29 (в редакції додаткової угоди №151107К29-34 від 27.12.2011) ліміт кредитної лінії: 29 135 009, 00 грн. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати ліміту Генеральної угоди.
Цілі кредиту: фінансування витрат, пов`язаних із модернізацією та реконструкцією виробничого комплексу позичальника, в т.ч. з 01.05.2009 кредитні кошти в гривні надаються з метою придбання позичальником доларів США в погашення валютної заборгованості за кредитом, з 01.12.2011 кредитні кошти надаються на поповнення оборотних коштів.
Вид кредиту: відновлювальна відклична кредитна лінія. 
Відповідно до пункту 3.2.2. Договору К29 у редакції додаткової угоди №151107К29-34 кінцевий строк погашення кредиту - 31.12.2014.
За змістом пунктів 3.2.5.-3.2.9. Договору К29 із урахуванням додаткової угоди №151107К29-34 від 27.12.2011 та додаткової угоди №151107К29-43 від 05.08.2013 процентна ставка за Кредитом встановлюється таким чином: 
- для заборгованості в доларах США: LIBOR (6m)+6,13%, але не менше 11,5% річних;
- для заборгованості в євро: LIBOR (6m)+7,41%, але не менше 11,5% річних;
- для заборгованості в гривні: Ставка НБУ+8,00%, але не менше 17,0% річних;
- для заборгованості в російських рублях: Ставка ЦБРФ+9,0%, але не менше 20,0% річних.
На дату укладання цього Договору процентна ставка становить:
- для доларів США - 11,5% річних;
- для євро - 11,5% річних;
- для гривні - 17% річних;
- для російських рублів - 20% річних.
У разі невиконання Позичальником умов, зазначених у підпунктах 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8. та/або 5.3.1. (г,д) цього договору, процентна ставка збільшується на 1% річних з 1-го числа кварталу, наступного за кварталом, у якому відбулось таке невиконання. Підвищена процентна Ставка діє до останнього дня кварталу, в якому позичальником всі зазначені умови будуть виконані.
Розмір плати за управління кредитом: 0,02% від Ліміту заборгованості згідно з графіком надання та погашення кредиту, зі сплатою щомісячно.
Розмір плати за зобов`язання: 0,5% річних від невикористаної частини кредиту згідно з графіком надання та погашення кредиту, зі сплатою щомісячно.
Розмір пені за прострочення позичальником платежів за цим договором: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Додатковою угодою №151107К29-34 від 17.12.2011 внесено зміни до підпункту 3.2.6. пункту 3.2. Договору К26 та визначено, що розмір плати за управління кредитом становить 0,024% та розраховується пропорційно кількості днів дії ліміту заборгованості, які діяли у відповідному періоді з урахуванням графіку збільшення та зменшення ліміту заборгованості. 
Додатковою угодою №151107К29-44 підпункт 3.2.5. пункту 3.2. статті 3 «Кредит та проценти» Договору К29 викладено в новій редакції :
« 3.2.5. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та встановлюється таким чином:
- на період з 01.12.2011 по 31.08.2012 - 15% річних;
- на період з 01.09.2012 по 30.01.2014 - 18% річних;
- починаючи з 31.01.2014 - 19,3% річних».
Відповідно до пункту 3.4.1. Договору К29 позичальник зобов`язаний погасити кредит у Валюті Кредиту на рахунок, вказаний у пункті 3.8. цього Договору в строк, зазначений у пункті 3.2. цього Договору, згідно з Графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені Графіком зниження ліміту заборгованості, є обов`язковими.
У пункті 3.5. статті 3 Договору К29 сторони погодили порядок нарахування процентів.
Так, абзацом 1 підпункту 3.5.1. Договору К29 передбачено, що позичальник сплачує Банкові проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього Договору, у Валюті Кредиту.
Згідно абзацу 1 підпункту 3.5.1. Договору К29 у редакції додаткової угоди №151107К29-32 від 31.05.2011: «3.5.1. Позичальник сплачує Банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього Договору, у Валюті Кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у Валюті Кредиту і підлягають сплаті з 1 по 07 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа), (з квітня 2009 по січень 2010 - 1 по 30 число) на рахунок, зазначений у пункті 3.8. цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.».
Додатковою угодою №151107К29-44 від 31.01.2014 доповнено підпункт 3.5.1. абзацом у наступній редакції: «Проценти за користування кредитом, які будуть нараховані за січень 2014 року, сплачуються позичальником до 28 лютого 2014 року».
Додатковою угодою №151107К29-45 від 07.03.2014 доповнено підпункт 3.5.1. абзацом у наступній редакції: «Проценти за користування кредитом, які будуть нараховані за лютий 2014 року, сплачуються позичальником до 31 березня 2014 року».
Додатковою угодою №151107К29-46 від 26.05.2014 доповнено підпункт 3.5.1. наступним: «Проценти за користування кредитом, які будуть нараховані за березень 2014 року, сплачуються позичальником до 30 квітня 2014 року».
Додатковою угодою №151107К29-47 від 26.05.2014 останній абзац підпункту 3.5.1. договору викладено в новій редакції: «Проценти за користування кредитом, нараховані за березень 2014 року, сплачуються позичальником до 30.05.2014 включно.» та доповнено підпункт 3.5.1. наступним абзацом: «Проценти за користування кредитом, нараховані за квітень 2014 року, сплачуються позичальником до 30.06.2014 включно.».
У статті 4 Договору К29 сторонами погоджені «Плати за кредитом».
За змістом підпункту 4.1.1. статті 4 «Комісії за кредитом» Договору К29 (із урахуванням змін, внесених, зокрема, додатковими угодами №151107К29-35 від 05.04.2012, №151107К29-38 від 06.11.2012, №151107К29-44 від 31.01.2014, №151107К29-47 від 26.05.2014) позичальник зобов`язаний сплатити Банку:
Комісію за управління в розмірі, встановленому пунктом 3.2. Договору.
Комісія за управління нараховується з дати укладання договору до дати повного виконання зобов`язань позичальником за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів (включно) з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного Договором, у разі невиконання позичальником зобов`язань за основним боргом за договором.
Така комісія за управління нараховується за період нарахування комісії за управління у національній валюті України, в останній банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 01 по 07 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні по 15 число) на рахунок, зазначений у пункті 3.8. цього договору. Комісія за управління кредитом, нарахована за листопад 2009 року, підлягає сплаті з 1 по 28 грудня 2009 року; комісія за управління кредитом, нарахована за січень 2014 року, підлягає сплаті до 28 лютого 2014 року; комісія за управління кредитом, нарахована за березень 2014 року, підлягає сплаті до 30 травня 2014 року включно; комісія за управління кредитом, нарахована за квітень 2014 року, підлягає сплаті до 30 червня 2014 року включно.
Підпунктами 4.1.1.1. - 4.1.1.6. Договору К29 із урахуванням змін, внесених додатковими угодами, визначено, що за невиконання позичальником зобов`язань, передбачених підпунктами 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8., 5.3.1. (г), (д) та/або 5.5.2., 5.1.3.13., 5.1.3.14., 5.1.3.15., 5.1.3.16., 5.1.3.21., 5.1.3.22. Договору К29 розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується.
Пунктом 6.2. Договору К29 передбачено, що якщо сталася і триває Подія невиконання зобов`язань (перелік наведено у пункті 6.1.), Банк має право повідомити позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі, нараховані згідно з цим Договором, підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов`язаний сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 Банківських днів з дати отримання повідомлення. У випадку порушення зазначеного строку сплати, Банк набуває право здійснити договірне списання коштів за кредитом, процентами та іншими платежами, нарахованими згідно з цим Договором, на користь Банку з рахунків позичальника, зазначених у пункті 2.1.12., у гривнях або в іноземних валютах з метою погашення заборгованості позичальника, та/або звернути стягнення на предмет забезпечення виконання зобов`язань позичальника.
Пунктом 8.1. Договору К29 визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку, проте кредит надається в межах наданого забезпечення. Цей договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
Одночасно із укладенням Договору К29 між позивачем та відповідачем було підписано Додаток №1 до договору   «Графік надання та погашення кредиту».
Кінцевий «Графік збільшення та зменшення ліміту заборгованості» (додаток 1 до Договору К29) викладено у додатковій угоді №151107К29-46 від 26.05.2014.
На виконання умов Договору К29 у період його дії Банком було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 29 135 009,00 грн.
Банк зазначає, що за період дії Договору К26 та Договору К29 відповідачем було лише частково виконано свої обов`язки по поверненню кредитів, сплаті відсотків за користування кредитами та комісії за користування кредитами.
У матеріалах справи міститься вимога Банку до відповідача №195-04/5600 від 18.08.2015 про дострокове погашення заборгованості ПрАТ «Бориспільський автозавод»   перед Банком в повному обсязі, у якій позивач вимагав протягом 10-ти банківських днів після одержання вимоги погасити заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 151 594 561,62 грн. Факт направлення позивачем вимоги відповідачу підтверджується фіскальним чеком №5740 від 18.08.2015 про відправлення рекомендованого листа та списком згрупованих рекомендованих відправлень від 18.08.2015, наявними у матеріалах справи.
Вказана вимога не була виконана позичальником, у зв`язку з чим Банк і звернувся до суду із позовом (із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до ПрАТ «Бориспільський автозавод» у даній справі.
Звертаючись до суду із позовом у даній справі, Банк зазначав, що станом на 28.08.2015 заборгованість позичальника за Договором К26 становить: 78 742 251,49 грн - основна заборгованість по кредиту, 20 657 766,05 грн   основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 2 032 295,44 грн - основна заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом, а за Договором К29 становить: 17 635 000,00 грн - основна заборгованість по кредиту, 4 540 344,90 грн   основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 426 929,05 грн - основна заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом. За невиконання вказаних грошових зобов`язань по кожному із кредитних договорів позивачем також нараховані та заявлені до стягнення із відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеня.
Враховуючи те, що для вирішення даного спору необхідним є визначення дійсних загальних розмірів основної заборгованості по кредиту, основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, інфляційних збитків від суми основної заборгованості по кредиту, інфляційних збитків від суми основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, інфляційних збитків від суми основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 3% річних від суми основної заборгованості по кредиту, 3% річних від суми основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 3% річних від суми основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 та кредитним договором №51107К26 від 22.06.2007, враховуючи значний розмір заявлених до стягнення сум заборгованостей за договорами, пені, інфляційних збитків та 3% річних, обсяг розрахунків та наявність заперечень відповідача щодо правильності таких розрахунків, та за відсутності у суду спеціальних знань в даній сфері,   під час вирішення спору в суді першої інстанції ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2016 у даній справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі, КНДІСЕ).
За результатами проведеної судової економічної експертизи експертами КНДІСЕ було надано висновок від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (том 3, а.с. 34-93), згідно якого:
1. Наявні у матеріалах справи розрахунки (том 1, а.с. 16-18; 25-27) основної заборгованості по кредиту, по сплаті відсотків за користування кредитом, по сплаті комісії за користування кредитом позичальника (відповідача) - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитними договорами №151107К29 від 22.06.2007 року та №151107К26 від 22.06.2007, зокрема їх умовами та положеннями, а також даними первинних (розрахункових) документів щодо видачі та погашення кредиту за вказаними договорами, документально підтверджуються;
2. Основна заборгованість позичальника (відповідача) - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007, документально підтверджується:
- по кредиту у сумі 78 742 251,49 грн;
- по сплаті відсотків за користування кредитом - 20 657 766,05 грн;
- по сплаті комісії за користування кредитом - 2 032 295,44 грн.
Сума пені позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 19   569   287,89 грн;
          -          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 3 451 218,03 грн;
-          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 420 950,38 грн.
Сума 3% річних позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1 572 134,82 грн;
-          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 381 063,64 грн;
          -          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 41 904,21 грн.
Сума          втрат від інфляції позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 27 584 303,52 грн;
-          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 5 287 720,84 грн;
          -          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 666   120,97 грн.
Основна заборгованість позичальника (відповідача) - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          по кредиту у сумі 17 635 000,00 грн;
-          по сплаті відсотків за користування кредитом - 4 540 344,90 грн;
-          по сплаті комісії за користування кредитом - 426 929,05 грн.
Сума пені позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 4 230 530,68 грн;
-          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 765 913,56 грн;
          -          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 86 722,54 грн.
Сума 3% річних позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 366   731,68 грн;
-          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 78   881,30 грн;
          -          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 8   945,59 грн.
Сума          втрат від інфляції позичальника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007, документально підтверджується:
-          за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 6   318   983,13 грн;
-          за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 470   228,55 грн;
          -          за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом - 141   626,94 грн.
Розрахунки експертів наведені у додатках 1- 25 до вказаного висновку.
          Під час вирішення спору в суді апеляційної інстанції ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 у даній справі було призначено повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз в іншому складі.
          Враховуючи те, що об`єкти, надані на дослідження, не були тими самими, що в попередній судово-економічній експертизі та відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 на вирішення експерта поставлені додаткові питання (враховуючи подану Банком після проведення першої судової експертизи заяву про збільшення позовних вимог, яка була врахована судом при прийнятті оскаржуваного рішення), призначену судом апеляційної інстанції повторну експертизу експертами, керуючись  пунктом 4.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.04.2017), було перекваліфіковано як додаткову.
За результатами проведеної додаткової судової економічної експертизи експертами КНДІСЕ було надано висновок №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 (том 6, а.с. 161-193), згідно якого:
1. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну оплату відсотків за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 3 454 963,15 грн.
2. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 449 710,44 грн.
3. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати 3% річних за несвоєчасну оплату комісії за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 43 292,45 грн.
4. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у зв`язку з втратами від інфляції за несвоєчасну сплату комісії за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 680 688,29 грн.
5. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну оплату відсотків за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 768 707,63 грн.
6. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 93   138,18 грн.
7. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати 3% річних за несвоєчасну оплату комісії за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 9 256,50 грн.
8. Згідно наданих на дослідження документів, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у зв`язку з втратами від інфляції за несвоєчасну сплату комісії за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007 розрахунково підтверджується в розмірі 144   889,41 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, додаткових письмових пояснень, висновки судових експертиз, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні, а позовні вимоги мають бути задоволені частково, враховуючи наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 2   статті 345 Господарського кодексу України   кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
У відповідності до частини 1   статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За своєю правовою природою укладені між сторонами договори К26 та К29 є кредитними договорами.
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за кредитними договорами К26 та К29, яка виникла у відповідача перед Банком станом на 28.08.2015 (основної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом), та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань (стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат).
Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Засобами доказування відповідно до частини 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України можуть бути письмові, речові, електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно частин 1, 6, 7 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Колегія суддів зазначає, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Під час вирішення даного спору судом апеляційної інстанції були досліджені усі надані сторонами до матеріалів справи письмові докази, а також висновки за результатами проведення у справі судових експертиз від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 та від 23.06.2020 №76/77/19-72/16361-16364/20-72, за наслідками чого суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Банку у даній справі.
І. Стосовно вимог позивача про стягнення основної заборгованості по поверненню кредитних коштів за Договорами К26 та К29 та нарахованих на них сум пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.
1. Основна заборгованість по поверненню кредитних коштів за Договорами К26 та К29.
Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, на виконання умов Договору К26 у період його дії було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 89 242 251, 49 грн.
На виконання умов Договору К29 у період його дії було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 29 135 009,00 грн.
Відповідно до частини   1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 3.2.2. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-36 від 27.12.2011 та викладеного сторонами у додатковій угоді №151107К26-48 від 26.05.2014 «Графіку надання та погашення кредиту» за Договором К26 (том 1, а.с. 307) сторонами погоджено кінцевий строк погашення кредиту за Договором К26 - 31.12.2014.
Згідно пункту 3.2.2. Договору К29 у редакції додаткової угоди №151107К29-34 від 27.12.2011 та викладеного сторонами у додатковій угоді №151107К29-46 від 26.05.2014 «Графіку збільшення та зменшення ліміту заборгованості» за Договором К29 (том 1, а.с. 188), сторонами погоджено кінцевий строк погашення кредиту - 31.12.2014.
Однак, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, грошові кошти (кредити), отримані за договорами К26 та К29, позичальником у повному обсязі Банку у строк до 31.12.2014 включно повернуті не були.
Банк зазначає, що станом на 28.08.2015 основна заборгованість позичальника по кредиту за Договором К26 становить 78 742 251,49 грн, а за Договором К29 - 17 635 000,00 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви виписками АТ «Укрексімбанк» за рахунками з обліку заборгованості ПрАТ «Бориспільський автозавод» по Кредитним договорам №151107К26 від 22.06.2007 та №151107К29 від 22.06.2007 (далі, виписки Банку), розрахунками заборгованості позивача.
У матеріалах справи відсутній контррозрахунок основної заборгованості за кредитами ПрАТ «Бориспільський автозавод» за договорами К26 та К29, обґрунтовані заперечення відповідача стосовно визначених позивачем сум заборгованостей із повернення кредитів за вказаними кредитними договорами. В апеляційній скарзі відповідачем сума основної заборгованості по поверненню кредитних коштів за Договорами К26 та К29 не оспорюється.
Водночас, як уже зазначено вище,  під час розгляду справи №911/3902/15 в суді першої інстанції ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2016 було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено, зокрема, питання щодо відповідності наявних у матеріалах справи розрахунків основної заборгованості по кредиту умовам та положенням кредитних договорів  К26 та К29, а також первинним (розрахунковим) документам щодо видачі та погашення кредиту, та питання щодо документального визначення розміру основної заборгованості позичальника перед Банком на вказаними кредитними договорами.
За результатами проведеного дослідження експерти КНДІСЕ дійшли, зокрема, наступних висновків.
- наявні у матеріалах справи розрахунки Банку основної заборгованості по кредитам позичальника (відповідача) за договорами К26 та К29 (том 1, а.с. 16, 25) відповідають положенням та умовам кредитних договорів із додатковими угодами до них, даним первинних (розрахункових) документів щодо видачі та погашення кредиту за вказаними договорами;
- основна заборгованість позичальника (відповідача) перед Банком по кредиту за Договором К26 підтверджується у розмірі 78   742   251,49 грн;
- основна заборгованість позичальника (відповідача) перед Банком по кредиту за Договором К29 підтверджується у розмірі 17   635   000,00 грн.
Результати дослідження даних, що містяться у наявних у матеріалах справи документах стосовно розрахунків основної заборгованості за Договором К26, наведені у додатку 2 до висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45.
Результати дослідження даних, що містяться у наявних у матеріалах справи документах стосовно розрахунків основної заборгованості за Договором К29, наведені у додатку 5 до висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45.
Дослідивши висновок експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 в частині, що стосується питань визначення суми основної заборгованості за кредитами, колегія суддів встановила, що останній не викликає сумнівів у його правильності, оскільки в частині визначення сум основних заборгованостей по кредитам узгоджується із наявними матеріалами справи та відповідає вимогам статті 98 Господарського процесуального кодексу України і необхідним критеріям.
Таким чином, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності (Договори К26 та К29 із додатковими угодами до них, виписки Банку з рахунку ПрАТ «Бориспільський автозавод» за період із 22.06.2007 по 27.08.2015, розрахунок заборгованості позичальника перед Банком за Договорами К26 та К29, здійснений позивачем станом на 28.08.2015, висновок судової експертизи від 08.08.2016 №4728/4729/16-45), колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості по поверненню кредиту за Договором К26 у розмірі 78   742   251,49 грн та за Договором К29 у розмірі 17 635 000,00 грн підлягають задоволенню.
2. Пеня від суми основної заборгованості по поверненню кредитних коштів за Договорами К26 та К29.
У позові позивачем заявлена до стягнення із відповідача пеня від суми основної заборгованості по кредиту за Договором К26 у розмірі 19 569 287,89 грн та пеня від суми основної заборгованості по кредиту за Договором К29 у розмірі 4   230   530,68 грн.
Відповідно до пункту 3 частини 1   статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1   статті 549 Цивільного кодексу України   передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України    встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною 1   статті 230 Господарського кодексу України   штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.      
Відповідно до частини 4   статті 231 Господарського кодексу України   у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України    нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно з пунктом 8.1. Генеральної угоди у разі порушення строків сплати основного боргу по Кредиту, процентів за користування кредитом та інших грошових зобов`язань за цією Генеральною угодою Позичальник сплачує Банкові пеню.   Пеня нараховується на суму несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і до дати повного погашення такої заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді, за який нараховувалася пеня, якщо інше не передбачене Кредитним договором, та інші штрафні санкції, передбачені чинним законодавством та Кредитним договором.
За змістом пунктів 7.2. Договорів К26 та К29 у разі невиконання зобов`язань згідно з підпунктів 3.4.1., 3.5.1. цих Договорів позичальник сплачує Банкові пеню у Валюті Кредиту. У разі невиконання зобов`язань згідно з пунктами 4.1., 7.4. цих договорів позичальник сплачує Банкові пеню у гривнях. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у пунктах 3.2. кредитних договорів.
Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем своїх зобов`язань з повернення позивачу у встановлений договорами К26 та К29 строк кредитних коштів, колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки пені від суми основної заборгованості по поверненню кредиту за Договором К26 (том 1, а.с. 19) та Договором К29 (том 1, а.с. 28), виконані позивачем, врахувавши висновки судової експертизи від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 у цій частині (додатки 8, 9 до висновку), дійшла висновку про обґрунтованість задоволення місцевим господарським судом вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості по поверненню кредиту за Договором К26 у вказані позивачем періоди у загальному розмірі 19 569 287,89 грн та пені від суми основної заборгованості по поверненню кредиту за Договором К29 у вказані позивачем періоди у загальному розмірі 4   230   530,68 грн. 
3. 3% річних та інфляцій втрати за несвоєчасне повернення кредитів за Договорами К26 та К29.
Також позивачем заявлені до стягнення із відповідача 1 572   134,82 грн 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К26, 366   731,68 грн 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К29, 27   584   303,52 грн інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К26 та 6 318   983,13 інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К29.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України   боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотків річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
Зважаючи на вищевстановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошових зобов`язань з повернення сум кредитних коштів за договорами К26 та К29, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені позивачем правомірно. 
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р; текст цього листа вміщено в газеті «Бизнес» від 29.09.1997 №39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга».
Колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат від прострочених сум заборгованостей за кредитом  по Договору К26 (том 1, а.с. 21-23) та Договору К29 (том 1, а.с. 30-32), виконані позивачем, врахувавши висновки судової експертизи від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 у цій частині (додатки 14, 20; 17, 23 до висновку), дійшла висновку про обґрунтованість задоволення місцевим господарським судом вимог позивача в частині стягнення із відповідача 1 572   134,82 грн 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К26, 366   731,68 грн 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К29, 27   584   303,52 грн інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К26 та 6 318   983,13 інфляційних збитків за несвоєчасне повернення кредиту за Договором К29.
ІІ. Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом за Договорами К26 та К29 та нарахованих на них сум пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.
4. Відсотки за користування кредитами за Договорами К26 та К29.
Позивачем заявлена до стягнення із відповідача заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 28.08.2015 за Договором К26 у розмірі 20 657 766,05 грн та за Договором К29 у розмірі 4 540 344,90 грн.
Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги у цій частині, місцевий господарський суд послався на положення статті 1048 Цивільного кодексу України, умови пунктів 3.2., 3.5. кредитних договорів (із урахуванням внесених додатковими угодами змін), висновки судової експертизи від 08.08.2016 №4728/4729/16-45.
Колегія суддів, натомість, не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Банку про стягнення із відповідача відсотків за користування кредитами за договорами К26 та К29, які нараховані за період з січня 2015 року по серпень 2015 року, враховуючи наступне.
Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до   статті 625   цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Умовами Договорів К26 та К29 сторони   погодили щомісячну сплату процентів за фактичний час користування кредитами на суму фактичного залишку заборгованості за кредитами, які надані терміном до 31 грудня 2014 року.
Водночас, судом апеляційної інстанції враховано, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 навела правовий висновок про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12 відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті   599   Цивільного кодексу України та частини 4 статті 631 Цивільного кодексу України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України   застосуванню у таких правовідносинах підлягають положення   статті 625 Цивільного кодексу України.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені   статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України та охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу   не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України   як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Судом апеляційної інстанції у даній справі встановлено, що Банком на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України та умов пунктів 3.2. кредитних договорів заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідача відсотків за користування кредитами за договорами К26 та К29 за період з 01.03.2014 по 28.08.2015, тобто, включаючи період поза межами строку дії кредитних договорів - після 31.12.2014.
Однак, враховуючи вищенаведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначає про безпідставність нарахування позивачем передбачених кредитними договорами процентів після визначеного договорами строку кредитування, тобто, після 31.12.2014 (починаючи з січня 2015 року). Доводи відповідача у цій частині є обґрунтованими та взяті судом до уваги.
При цьому, з огляду на положення умов кредитних договорів К26 та К29, сторони в останніх не передбачили іншу домовленість, яка на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, допускала б нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. Умови кредитних договорів також не  містять спеціального погодження щодо іншого розміру відсотків за час неправомірного (поза межами строку дії кредитних договорів) користування кредитними коштами ніж той, який визначений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Також, надаючи оцінку вимозі Банку про дострокове погашення заборгованості від 18.08.2015 №195-04/5600 (том 1, а.с. 311-312), колегія суддів зазначає, що така вимога по своїй суті не може вважатись вимогою про дострокове погашення заборгованості та будь-яким чином змінювати строки нарахування процентів, оскільки вона датована вже після кінцевого строку для погашення кредитної заборгованості (31.12.2014), встановленого Договорами К26 та К29. 
Щодо строків сплати відсотків за користування кредитами за договорами К26 та К29 судом встановлено, що сторони підпунктом 3.5.1. Договору К26 у редакції додаткової угоди №151107К26-34 від 31.05.2011 та підпунктом 3.5.1. Договору К29 у редакції додаткової угоди №151107К29-32 від 31.05.2011 погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у Валюті Кредиту і підлягають сплаті з 1 по 07 число кожного місяця, а у січні та травні - до 15 числа.
Тобто, строк виконання зобов`язань із оплати відсотків за правомірне користування кредитами за договорами К26 та К29, нарахованих у грудні 2014 року, сплив 15.01.2015. Відповідно прострочка оплати за зобов`язаннями зі сплати відсотків у грудні 2014 року (нараховані станом на 31.12.2014) рахується з 16.01.2015, що підтверджується також наданими позивачем до позовної заяви банківськими виписками по рахунку відповідача.
Судом встановлено, що за Договором К26 позивачем правомірно нараховано відповідачу за період з 01.03.2014 по 31.12.2014 - 12   917   666,34 грн відсотків за користування кредитом.
Водночас, згідно наявних у матеріалах справи доказів (виписок Банку по рахунку відповідача, платіжних доручень відповідача), відповідачем станом на 28.08.2015 сплачено позивачу загалом 2   391   403,30 грн відсотків за користування кредитом за Договором К26, з яких: 665   648,45 грн у травні 2014 року, 1   224   774,46 грн - 24.06.2014, 324   555,37 грн - 07.07.2014, 68   036,76 грн - 21.07.2014, 9   140,50 грн - 22.07.2014, 2   929,86 грн - 30.07.2014, 10   000,00 грн - 31.07.2015 (платіжне доручення №73 від 31.07.2015 (том 5, а.с. 159); згідно виписки АТ «Укрексімбанк» 03.08.2015 здійснена корегуюча проводка на вказану суму саме за 31.07.2015)), 7   175,91 грн - 07.08.2014, 1   778,50 грн - 09.12.2014, 06.04.2015 - 10   000,00 грн, 29.04.2015 - 5   000,00 грн, 28.05.2015 - 10   000,00 грн, 26.06.2015 - 10   000,00 грн, 20.08.2015 - 10   000,00 грн, 27.08.2015 - 32   363,49 грн. 
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення із відповідача суми відсотків за користування кредитом за Договором К26 за період з 01.03.2014 по 31.12.2014, колегія суддів дійшла висновку, що правомірними є вимоги позивача про стягнення із відповідача за вказаний період 10   526   263,04 грн відсотків за користування кредитом (12   917   666,34 грн - 2   391   403,30 грн). Вказана сума заборгованості за процентами за користування кредитом за Договором К26 відповідає, у тому числі, сумі, визначеній у експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 3 до висновку) за визначений судом період.
У частині стягнення відсотків за користування кредитом за Договором К26 поза межами строку кредитування у сумі 10   131   503,01 грн вимоги позивача є безпідставними, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому згідно частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, а відтак, враховуючи предмет та підстави заявленого у даній справі позову, не може перекваліфікувати спірну суму вимог (10   131   503,01 грн) як проценти за неправомірне користування кредитом згідно диспозиції частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що за Договором К29 позивачем правомірно нараховано відповідачу за період з 01.03.2014 по 31.12.2014 - 2   864   479,17 грн відсотків за користування кредитом.
Згідно наявних у матеріалах справи доказів (виписок Банку по рахунку відповідача, платіжних доручень відповідача) відповідачем станом на 28.08.2015 сплачено позивачу загалом 593   170,93 грн відсотків за користування кредитом за Договором К29, з яких у травні 2014 року - 134   232,40 грн; 01.07.2014 - 4   244,50 грн; 03.07.2014 - 18   210,04 грн; 07.07.2014 - 107   854,40 грн; 07.07.2014 - 283   629,59 грн; 29.04.2015 - 5   000,00 грн; 28.05.2015 - 10   000,00 грн; 26.06.2015 - 10   000,00 грн; 31.07.2015 - 10   000,00 грн (платіжне доручення №72 від 31.07.2015 (том 5, а.с. 254); згідно виписки АТ «Укрексімбанк» 03.08.2015 здійснена корегуюча проводка на вказану суму саме за 31.07.2015)); 20.08.2015 - 10   000,00 грн.
Отже, залишок несплачених ПрАТ «Бориспільський автозавод» відсотків за користування кредитом за Договором К29 становить 2   271   308,24 грн (2   864   479,17 грн - 593   170,93 грн), що, у тому числі, відповідає експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 6 до висновку) за визначений судом період.
У частині стягнення відсотків за користування кредитом за Договором К29 поза межами строку кредитування у сумі 2   269   036,66 грн вимоги позивача є безпідставними, оскільки, як уже вказано вище, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитними коштами за Договором К26, нараховані за період з 01.03.2014 по 31.12.2014, у сумі 10   526   263,04 грн та відсотки за користування кредитними коштами за Договором К29, нараховані за період з 01.03.2014 по 31.12.2014, у сумі 2   271   308,24 грн.
5. Пеня за несвоєчасну сплату відсотків за Договорами К26 та К29.
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлено на підставі наведених вище судом пункту 8.1. Генеральної угоди та пунктів 7.2. кредитних договорів до стягнення із відповідача 3   457   022,06 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К26 та 769   045,07 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К29.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення пені, нарахованої Банком на суми процентів, нарахованих у січні-серпні 2015 року, також не підлягають задоволенню. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів, перевіривши розрахунки пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитними договорами позивача, контррозрахунки відповідача, а також дослідивши наданий експертами за результатами проведеної на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 експертизи висновок експертів КНДІСЕ №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020, на дослідження яким ставилось, у тому числі, питання щодо розміру заборгованості Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну оплату відсотків за Договорами К26 та К29 (питання 1, 5), дійшла висновку, що правомірною є заявлена позивачем до стягнення із відповідача пеня за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К26, нарахованих у травні - грудні 2014 року, у розмірі 1   873   938,03 грн та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К29, нарахованих у травні - грудні 2014 року, у розмірі 414   667,96 грн.
Арифметично правильний розрахунок пені за прострочення зобов`язань зі сплати відсотків за Договором К26 має наступний вигляд:

 	Дата прострочення грошових зобов`язань	Сума прострочених зобов`язань (грн.)	Періоди нарахування 	К-ть днів	Подвійна облікова ставка НБУ	Сума пені на відсотки по К26 (грн)	
 	 	 	початок	кінець	 	 	 	
1	2	3	4	5	6	7	8	
1	31.05.2014	643 004,02	31.05.2014	23.06.2014	24	19,00	8 033,15	
 	24.06.2014	0,00	24.06.2014	24.06.2014	1	19,00	0,00	
2	08.06.2014	1 308 652,48	08.06.2014	23.06.2014	16	19,00	10 899,46	
 	07.07.2014	726 882,04	24.06.2014	06.07.2014	13	19,00	4 918,90	
 	07.07.2014	402 326,67	07.07.2014	16.07.2014	10	19,00	2 094,30	
 	17.07.2014	402 326,67	17.07.2014	20.07.2014	4	25,00	1 102,26	
 	21.07.2014 	334 289,91	21.07.2014	21.07.2014	1	25,00	228,97	
 	22.07.2014	325 149,41	22.07.2014	29.07.2014	8	25,00	1 781,64	
 	30.07.2014	322 219,85	30.07.2014	06.08.2014	8	25,00	1 765,59	
 	07.08.2014	315 043,94	07.08.2014	12.11.2014	98	25,00	21146,79	
 	13.11.2014	315 043,94	13.11.2014	07.12.2014	25	28,00	6 041,94	
3	01.07.2014	1 266 437,88	01.07.2014	16.07.2014	16	19,00	10 547,87	
 	17.07.2014	1 266 437,88	17.07.2014	12.11.2014	119	25,00	103 223,36	
 	13.11.2014	1266 437,88	13.11.2014	31.12.2014	49	28,00	47 604,19	
4	08.07.2014	1 266 437,88	08.07.2014	16.07.2014	9	19,00	5 933,17	
 	17.07.2014	1266 437,88	17.07.2014	12.11.2014	119	25,00	103 223,36	
 	13.11.2014	1266 437,88	13.11.2014	07.01.2015	56	28,00	54 404,78	
5	08.08.2014	1 308 652,47	08.08.2014	12.11.2014	97	25,00	86 944,72	
 	13.11.2014	1 308 652,47	13.11.2014	05.02.2015	85	28,00	85 331,31	
 	06.02.2015	1 308 652,47	06.02.2015	07.02.2015	2	39,00	2 796,57	
6	08.09.2014	1 308 652,47	08.09.2014	12.11.2014	66	25,00	59 158,26	
 	13.11.2014	1 308 652,47	13.11.2014	05.02.2015	85	28,00	85 331,31	
 	06.02.2015	1 308 652,47	06.02.2015	03.03.2015	26	39,00	36 355,44	
 	04.03.2015	1 308 652,47	04.03.2015	07.03.2015	4	60	8 604,84	
7	08.10. 2014	1 266 437,88	08.10.2014	12.11.2014	36	25,00	31227,24	
 	13.11.2014	1266 437,88	13.11.2014	05.02.2015	85	28,00	82 578,69	
 	06.02.2015	1 266 437,88	06.02.2015	03.03.2015	26	39,00	35 182,68	
 	04.03.2015	1 266 437,88	04.03.2015	07.04.2015	35	60,00	72 863,55	
8	08.11.2014	1 308 652,47	08.11.2014	12.11.2014	5	25,00	4 481,69	
 	13.11.2014	1 308 652,47	13.11.2014	05.02.2015	85	28,00	85 331,31	
 	06.02.2015	1 308 652,47	06.02.2015	03.03.2015	26	39,00	36 355,44	
 	04.03.2015	1 308 652,47	04.03.2015	07.05.2015	65	60,00	139 828,62	
9	08.12.2014	1266 437,88	08.12.2014	08.12.2014	1	28,00	971,51	
 	09.12.2014	1 264 659,38	09.12.2014	05.02.2015	59	28,00	57 238,83	
 	06.02.2015	1 264 659,38	06.02.2015	03.03.2015	26	39,00	35 133,28	
 	04.03.2015	1 264 659,38	04.03.2015	07.06.2015	96	60,00	199 573,64	
10	16.01.2015	1   308   652,47	16.01.2015	05.02.2015	21	28,00	21   081,85	
 	06.02.2015	1   308   652,47	06.02.2015	03.03.2015	26	39,00	36   355,44	
 	04.03.2015	1   308   652,47	04.03.2015	15.07.2015	134	60	288   262,08	

Вказаний розрахунок здійснений судом обмежуючись нарахуванням відсотків у межах строку кредитування, тобто обмежуючись зобов`язаннями грудня 2014 року (прострочення оплати за зобов`язаннями грудня 2014 року настало з 16.01.2015), із урахуванням положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо припинення нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання у визначені періоди через шість місяців від дня, коли таке зобов`язання мало бути виконано. При цьому суми заборгованостей за відсотками у відповідні періоди зменшені на суми здійснених ПрАТ «Бориспільський автозавод» у вказані періоди оплат, про які вказувалось судом вище. 
При цьому, досліджуючи розрахунки пені за відсотками по Договору К26, наведені у висновку експертів КНДІСЕ №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 (додаток 1 до висновку; том 6, а.с. 178-180), колегією суддів у періоді, який обмежений зобов`язаннями грудня 2014 року, були виявлені помилки, які були усунуті судом під час здійснення власного перерахунку заявлених до стягнення сум.
Так, 21.07.2014 відповідачем у рахунок погашення заборгованості за відсотками по Договору К26 було сплачено 68   036,76 грн, а 22.07.2014 - 9   140,50 грн. Однак, експертами здійснено нарахування пені на відсотки на суму 334   289,91 грн (402   326,67 грн - 68   036,76 грн) за період із 21.07.2014 - по 22.07.2014, у той час, як сума заборгованості станом на 22.07.2014 зменшилась та становила 325   149,41 грн (334   289,91 грн - 9   140,50 грн). Отже, експертами було безпідставно здійснено нарахування пені на відсотки на суму 334   289,91 грн за 22.07.2014, а таке нарахування мало бути здійснене лише за один день - 21.07.2014.
Також, як вбачається із розрахунку  експертів, ними помилково було враховано оплату відсотків за Договором К26, здійснену відповідачем 09.12.2014 в сумі 1   778,50 грн, як оплату, здійснену 06.02.2015, про що свідчить зменшення накопиченої суми прострочених зобов`язань у колонці 5 із 1   308   652,47 грн (16.01.2015) до 1   306   873,97 грн (06.02.2015).
Зазначені помилки усунуті судом при перерахунку пені, що відображено у вищенаведеній таблиці.
Щодо розрахунку пені за прострочення зобов`язань зі сплати відсотків за Договором К29, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приймає до уваги як арифметично вірний розрахунок пені, наведений у висновку експертів КНДІСЕ №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 (додаток 2 до висновку; том 6, а.с. 181-183), оскільки він відповідає умовам кредитних договорів та матеріалам справи, однак, обмежуючись нарахуванням відсотків у межах строку кредитування, тобто обмежуючись зобов`язаннями грудня 2014 року (прострочення оплати за зобов`язаннями грудня 2014 року настало з 16.01.2015). 
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають 1   873   938,03 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К26 та 414   667,96 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за Договором К29. В іншій частини позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитними договорами задоволенню не підлягають.
6. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за Договорами К26 та К29.
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлені на підставі статті 625 Цивільного кодексу України до стягнення із відповідача 381   063,64 грн 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за період з 31.05.2014 по 28.08.2015 за Договором К26 та 78   881,30 грн 3% річних за Договором К29.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих Банком на суми відсотків, нарахованих у січні-серпні 2015 року, задоволенню не підлягають. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів, перевіривши розрахунки 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за кредитними договорами позивача (том 3, а.с. 123; 132), контррозрахунки відповідача (том 7, а.с. 50-51), а також дослідивши наданий експертами висновок від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додатки 15, 18) у частині відповідей на питання щодо відповідності розрахунків 3% річних, нарахованих на суми відсотків за користування кредитом, матеріалам справи, дійшла наступних висновків. 
Арифметично правильний розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26 має наступний вигляд:
    	Період  прострочення  грошового  зобов`язання, формула розрахунку  3% річних, виходячи із розміру заборгованості у конкретному періоді	Кількість днів у періоді	Сума 3% річних  (грн) 	
1	31.05.2014 - 07.06.2014 643   004,02 грн х 3% х 8 : 365 : 100	8	422,80	
2	08.06.2014 - 23.06.2014 1   951   656,50  грн х 3% х 16 : 365 : 100	16	2   566,56 	
3	24.06.2014 - 30.06.2014 726   882,04  грн х 3% х  7 : 365 : 100	7	418,21	
4	01.07.2014 - 06.07.2014 1   993   319,92 грн  х 3% х  7 : 365 : 100	6	983,01	
5	07.07.2014 - 07.07.2014 1   668   764,55  грн х 3% х  1 : 365 : 100	1	137,16	
6	08.07.2014 - 20.07.2014  2   935   202,43  грн х 3% х  13 : 365 : 100	13	3   136,24	
7	21.07.2014 - 21.07.2014 2   867   165,67  грн х 3% х  1 : 365 : 100	1	235,66	
8	22.07.2014 - 29.07.2014 2   858   025,17  грн х 3% х  8 : 365 : 100	8	1   879,25 	
9	30.07.2014 - 06.08.2014 2   855   095,31  грн х 3% х  8 : 365 : 100	8	1   877,32	
10	07.08.2014 - 07.08.2014 2   847   919,40  грн х 3% х  1 : 365 : 100	1	234,08	
11	08.08.2014 - 07.09.2014 4   156   571,87  грн х 3% х  31 : 365 : 100	31	10   590,72 	
12	08.09.2014 - 07.10.2014 5   465   224,34  грн х 3% х  30 : 365 : 100	30	13   475,90	
13	08.10.2014 - 07.11.2014 6   731   662,21  грн х 3% х  31 : 365 : 100	31	17   151,91	
14	08.11.2014 - 07.12.2014 8   040   314,68  грн х 3% х  30 : 365 : 100	30	19   825,43	
15	08.12.2014 - 08.12.2014 9   306   752,55  грн х 3% х  1 : 365 : 100	1	764,94	
16	09.12.2014 - 15.01.2015 9   304   974,05  грн х 3% х  38 : 365 : 100	38	29   062,11	
17	16.01.2015 - 05.04.2015  10   613   626,53 грн х 3% х  80 : 365 : 100	80	69   788,23	
18	06.04.2015 - 28.04.2015 10   603   626,53  грн х 3% х  23 : 365 : 100	23	20   045,21	
19	29.04.2015 - 27.05.2015 10   598   626,53  грн х 3% х  29 : 365 : 100	29	25   262,48	
20	28.05.2015 - 25.06.2015 10   588   626,53  грн х 3% х  29 : 365 : 100	29	25   238,64	
21	26.06.2015 - 30.07.2015 10   578   626,53  грн x 3 % x 35 : 365 : 100	35	30   431,67 	
22	31.07.2015 - 19.08.2015 10   568   626,53  грн х 3% х  20 : 365 : 100	20	17   373,08	
23	20.08.2015 - 26.08.2015 10   558   626,53  грн х 3% х  7 : 365 : 100	7	6   074,83	
24	27.08.2015 - 28.08.2015  10   526   263,04  грн х 3% х  2 : 365 : 100	2	1   730,34	

Вказаний розрахунок здійснений судом обмежуючись нарахуванням відсотків у межах строку кредитування, тобто обмежуючись зобов`язаннями грудня 2014 року (прострочення оплати за зобов`язаннями грудня 2014 року настало з 16.01.2015). Із 16.01.2015 нарахування 3% річних здійснено на суму заборгованості, яка існувала станом на 31.12.2014 (10   613   626,53) із подальшим її зменшенням на суми оплат відсотків, здійснених відповідачем 06.04.2015, 29.04.2015, 28.05.2015, 26.06.2015, 31.07.2015, 20.08.2015, 27.08.2015.
При цьому, досліджуючи розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26, наведений у висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 15 до висновку; том 3, а.с. 87), судом встановлено, що експертами було невірно визначено кількість днів у періодах, в які відповідачем здійснювались вищезазначені часткові оплати відсотків.
Зазначені помилки усунуті судом при перерахунку 3% річних, що відображено у вищенаведеній таблиці.
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача за визначений позивачем період підлягають 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26 у розмірі 298   705,78 грн. В іншій частині 3% річних нараховані позивачем неправомірно.
Арифметично правильний розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29 має наступний вигляд:

 	Період прострочення	Кількість днів у періоді	Сума 3% річних (грн)	
1	31.05.2014 - 07.06.2014 130   308,94 грн х 8 : 365 : 100	8	85,68 	
2	08.06.2014 - 30.06.2014  423   392,84 грн х 23 : 365 : 100	23	800,39	
3	01.07.2014 - 02.07.2014  702   777,93 грн x 3 % x 2 : 365 : 100	2	115,53	
4	03.07.2014 - 06.07.2014 684   567,89 грн x 3 % x 4 : 365 : 100	4	225,06	
5	07.07.2014 - 07.07.2014  293   083,90 грн x 3 % x 1 : 365 : 100	1	24,09   	
6	08.07.2014 - 07.08.2014 576   713,48 грн x 3 % x 31 : 365 : 100	31	1   469,43 	
7	08.08.2014 - 07.09.2014 869   797,38 грн x 3 % x 31 : 365 : 100	31	2   216,20 	
8	08.09.2014 - 07.10.2014 1   162   881,28 грн x 3 % x 30 : 365 : 100	30	2   867,38   	
9	08.10.2014 - 07.11.2014 1   446   510,86 грн x 3 % x 31 : 365 : 100	31	3   685,63	
10	08.11.2014 - 07.12.2014 1   739   594,76 грн x 3 % x 30 : 365 : 100	30	4   289,41	
11	08.12.2014 - 15.01.2015 2   023   224,34 грн x 3 % x 39 : 365 : 100	39	6   485,40	
12	16.01.2015 - 28.04.2015 2   316   308,24 грн x 3 % x 103 : 365 : 100	103	19   609,29	
13	29.04.2015 - 27.05.2015 2   311   308,24 грн x 3 % x 29 : 365 : 100	29	5   509,15   	
14	28.05.2015 - 25.06.2015 2   301   308,24 грн x 3 % x 29 : 365 : 100	29	5   485,31   	
15	26.06.2015 - 30.07.2015 2   291   308,24 грн x 3 % x 35 : 365 : 100	35	6   591,43	
16	31.07.2015 - 19.08.2015  2   281   308,24 грн x 3 % x 20 : 365 : 100	20	3   750,10	
17	20.08.2015 - 28.08.2015 2   271   308,24 грн x 3 % x 9 : 365 : 100	9	1   680,15	

Вказаний розрахунок здійснений судом обмежуючись нарахуванням відсотків у межах строку кредитування, тобто обмежуючись зобов`язаннями грудня 2014 року (прострочення оплати за зобов`язаннями грудня 2014 року настало з 16.01.2015). Із 16.01.2015 нарахування 3% річних здійснено на суму заборгованості, яка існувала станом на 31.12.2014 (2   316   308,24 грн) із подальшим її зменшенням на суми оплат відсотків, здійснених відповідачем 29.04.2015, 28.05.2015, 26.06.2015, 31.07.2015, 20.08.2015.
При цьому, досліджуючи розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29, наведений у висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 18 до висновку), судом встановлено, що експертами було невірно визначено кількість днів у періодах, в які відповідачем здійснювались часткові оплати відсотків.
Зазначені помилки усунуті судом при перерахунку 3% річних, що відображено у вищенаведеній таблиці.
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача за визначений позивачем період підлягають 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 64   889,63 грн. В іншій частині 3% річних нараховані позивачем неправомірно.
7. Інфляційні втрати за несвоєчасну сплату відсотків за Договорами К26 та К29.
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлені на підставі статті 625 Цивільного кодексу України до стягнення із відповідача за період з 31.05.2014 по 31.07.2015 5   287   720,84 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26 та 470   228,55 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення інфляційних втрат, нарахованих Банком на суми відсотків, нарахованих у січні-серпні 2015 року, задоволенню не підлягають. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів, перевіривши розрахунки інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за кредитними договорами позивача (том 3, а.с. 124-125; 133-134), контррозрахунки відповідача (том 7, а.с. 54-56), а також дослідивши наданий експертами висновок від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додатки 21, 24) у частині відповідей на питання щодо відповідності розрахунків інфляційних втрат, нарахованих на суми відсотків за користування кредитом, матеріалам справи, дійшла наступних висновків. 
Щодо розрахунку інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26 за період з 31.05.2014 по 31.01.2015 із урахуванням здійснених у цей період оплат, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приймає до уваги як арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат у сумі 1   087   307,75 грн, наведений у висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 21 до висновку).
За період, починаючи з 01.02.2015, нарахування інфляційних втрат здійснено на суму заборгованості, яка існувала станом на 31.12.2014 (10   613   626,53 грн) із подальшим її зменшенням на суми оплат відсотків, здійснених відповідачем 06.04.2015, 29.04.2015, 28.05.2015, 26.06.2015, 31.07.2015, 20.08.2015 та 27.08.2015, а саме:
З 01.02.2015 по 28.02.2015 на суму боргу 10   613   626,53 грн - 562 522,23 грн;
З 01.03.2015 по 31.03.2015 на суму боргу 10   613   626,53 грн - 1   146   271,71 грн;
З 01.04.2015 по 05.04.2015 на суму боргу 10   613   626,53 грн - 247 651,29 грн;
З 06.04.2015 по 28.04.2015 на суму боргу 10   603   626,53 грн - 1   138   122,80 грн;
З 29.04.2015 по 30.04.2015 на суму боргу 10   598   626,53 грн - 98   920,52 грн;
З 01.05.2015 по 27.05.2015 на суму боргу 10   598   626,53 грн - 203   083,47 грн;
З 28.05.2015 по 31.05.2015 на суму боргу 10   588   626,53 грн - 31   060,00 грн;
З 01.06.2015 по 25.06.2015 на суму боргу 10   588   626,53 грн - 35   295,50 грн;
З 26.06.2015 по 30.06.2015 на суму 10   578   626,53 грн - 7   052,40 грн;
З 01.07.2015 по 30.07.2015 на суму 10   578   626,53 грн - «-102   373,80 грн»;
З 31.07.2015 по 31.07.2015 на суму 10   568   626,53 грн «-3   409,23 грн».
Отже, до стягнення із відповідача на користь позивача за визначений позивачем період з 31.05.2014 по 31.07.2015 підлягають інфляційні втрати за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К26 (враховуючи періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці) у загальному розмірі 4   451   504,64 грн.  В іншій частині інфляційні втрати нараховані позивачем неправомірно.
Щодо розрахунку інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29 за період з 31.05.2014 по 31.07.2015 із урахуванням здійснених у цей період оплат, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила наступне.
Як у розрахунках інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29 позивача, доданих до позову та заяви про збільшення позовних вимог, так і висновку експертів від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 24 до висновку), у стовпчику «Накопичена сума прострочених зобов`язань» значаться некоректні суми відсотків, які насправді були нараховані позивачем у вказаному періоді.
Коректні суми нарахованих відсотків за користування кредитом за Договором К29 у відповідні періоди (із урахуванням оплат) вказані, зокрема, в експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 6 до висновку), а також зазначені позивачем у розрахунках пені та 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29. 
З огляду на встановлене, арифметично правильний розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29, враховуючи правомірний розмір відсотків, право на нарахування та стягнення яких мав позивач у відповідний період, повинен був мати наступний вигляд:

 	Період прострочення	Кількість днів у періоді	Інфляція (грн)	
1	31.05.2014 - 31.05.2014 130   308,94 - сума боргу	1	159,73	
2	01.06.2014 - 07.06.2014  130   308,94 - сума боргу	7	304,05 	
 	08.06.2014 - 30.06.2014 423   392,84 (130   308,94 + 293   083,90) 	23	3   246,01	
3	01.07.2014 - 02.07.2014  (423   392,84 + 283   629,59) - 4   244,50 = 702   777,93	2	181,38	
4	03.07.2014 - 06.07.2014 684   567,89 (702   777,93 - 18   210,04)	4	353,32	
5	07.07.2014 - 07.07.2014  293 083,90 (684   567,89 - 391   483,99)	1	37,82	
6	08.07.2014 - 07.08.2014 576   713,48 (293 083,90 + 283   629.58)	31	2   827,65	
7	08.08.2014 - 07.09.2014 869   797,38 (576   713,48 +  293 083,90)	31	11   272,64	
8	08.09.2014 - 07.10.2014 1   162   881,28 (869   797,38 + 293 083,90)	30	32   156,86	
9	08.10.2014 - 07.11.2014 1   446   510,86 (1   162   881,28 + 283   629,58)	31	33   289,96	
10	08.11.2014 - 07.12.2014 1   739   594,76 (1   446   510,86 + 293 083,90)	30	37   124,46	
11	08.12.2014 - 15.01.2015 2   023   224,34 (1   739   594,76 + 283   629,58)	39	77   339,40	
12	16.01.2015 - 28.04.2015 2   316   308,24 (2   023   224,34 + 293 083,90)	103	725   909,43	
13	29.04.2015 - 27.05.2015 2   311   308,24 (2   316   308,24 - 5 000,00)	29	65   859,77	
14	28.05.2015 - 25.06.2015 2   301   308,24 (2   311   308,24 - 10   000,00)	29	14   190,87	
15	26.06.2015 - 30.07.2015 2   291   308,24 (2   301   308,24 - 10   000,00)	35	1   527,50  + «-22   173,90»	
16	31.07.2015 - 31.07.2015 2   281   308,24 (2   291   308,24 - 10   000,00)	1	«-735,91»	

За період, починаючи з 01.02.2015, нарахування здійснено на суму заборгованості за відсотками станом на 31.12.2014 - 2   316   308,24 грн із подальшим її зменшенням на суми оплат відсотків, здійснених відповідачем.
Отже, позивач мав право на нарахування інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29, нарахованих за період з 31.05.2014 по 31.12.2014 у сумі 982   871,04 грн, однак у позові позивачем заявлена до стягнення менша сума - 470   228,55 грн.
Враховуючи вищевстановлені обставини справи та те, що суд згідно частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги Банку про стягнення із відповідача 470   228,55 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за Договором К29 підлягають задоволенню у заявленому позивачем до стягнення обсязі.
ІІІ. Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості по комісії за управління кредитами за Договорами К26 та К29 та нарахованих на неї сум пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.
8. Комісія за управління кредитами за Договорами К26 та К29.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами кредитних договорів К26 та К29 сторони, керуючись свободою договору, погодили, що позичальник має сплачувати Банку комісію за управління кредитом в розмірі, встановленому пунктом 3.2. Договорів.
Колегія суддів наголошує, що виходячи із умов кредитних договорів К26 та К29, які регулюються зміст, підстави та порядок нарахування комісії за управління/користування кредитом та будуть наведені нижче, комісія є платежем, що аналогічно із відсотками за правомірне користування кредитними коштами, здійснюється протягом строку дії надання кредитів за кредитними договорами, та не є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання за цими угодами.
Отже, порядок та період нарахування такого платежу за кредитним договором як комісія за управління кредитом аналогічні порядку та періоду нарахування відсотків за користування кредитом (кредитними коштами).
Аналогічних правових висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 02.06.2020 у справі №911/1774/15.
Тобто, у даному випадку безпідставним є нарахування Банком відповідачу комісії за управління кредитами за Договорами К26 та К29 поза межами строку кредитування (після 31.12.2014).
Щодо строків сплати комісії за управління кредитами за договорами К26 та К29 судом встановлено, що сторони підпунктами 4.1.1. Договорів К26 та К29 із урахуванням змін, внесених додатковими угодами, погодили, що комісія за управління нараховується за період нарахування комісії за управління у національній валюті України, в останній банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 01 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні по 15 число) на рахунок, зазначений у пункті 3.8. цього договору. 
Тобто, прострочка оплати зі сплати комісії, нарахованої у грудні 2014 року, рахується з 16.01.2015, що підтверджується також наданими позивачем до позовної заяви банківськими виписками по рахунку відповідача, а строк виконання зобов`язань зі сплати комісії є таким, що настав.
Комісія за управління кредитом за Договором К26:
Згідно підпункту 3.2.6. пункту 3.2. Договору К26 розмір плати за управління кредитом становить 0,02% від Ліміту заборгованості згідно з графіком надання та погашення кредиту, зі сплатою щомісячно.
Водночас, підпунктами 4.1.1.1. - 4.1.1.4. Договору К26 із урахуванням змін, внесених до нього додатковими угодами, визначено, що за невиконання позичальником зобов`язань, передбачених підпунктами 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8., 5.3.1. (г), (д) та/або 5.5.2., 5.1.3.13., 5.1.3.14., 5.1.3.16., розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується на 0,15 процентних пункти.
Додатковою угодою №151107К26-40 від 06.11.2012 до Договору К26 підпункт 4.1.1. Договору К26 доповнено підпунктом 4.1.1.5., за змістом якого у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.19. Договору, розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується в два рази (до 0,04% від ліміту заборгованості), починаючи з 21.12.2012. Підвищена таким чином комісія за управління кредитом діє до дня виконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.19. договору.
Додатковою угодою №151107К26-46 від 31.01.2014 до Договору К26 підпункт 4.1.1. Договору К26 доповнено підпунктом 4.1.1.6., за змістом якого у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.20. Договору, розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується на 0,1 п.п., починаючи з дня, наступного за днем невиконання зазначеної умови. Підвищена таким чином комісія за управління кредитом діє до дня виконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.20. договору.
Позивачем заявлено до стягнення із відповідача 2 032   295,44 грн основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом за Договором К26 за період з 01.04.2014 по 31.03.2015.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 01.04.2014 по 31.05.2014 позивачем відповідачу нараховувалась комісія за користування кредитом за Договором К26 у розмірі 0,020% від Ліміту заборгованості (78   742   251,49 грн), оскільки всі умови кредитного договору виконувались відповідачем.
З 01.06.2014 по 31.07.2014 комісія за користування кредитом за Договором К26 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,170% (0,020% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (78   742   251,49 грн).
З 01.08.2014 по 31.08.2014 комісія за користування кредитом за Договором К26 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,170% (0,020% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (78   242   251,49 грн).
З 01.09.2014 по 30.09.2014 комісія за користування кредитом за Договором К26 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,170% (0,020% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (77   742   251,49 грн).
З 01.10.2014 по 31.10.2014 комісія за користування кредитом за Договором К26 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,170% (0,020% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (77   242   251,49 грн).
З 01.11.2014 по 30.11.2014 у підвищеному розмірі - 0,470% (0,170% + 0,15% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (76   742   251,49 грн).
З 01.12.2014 по 31.03.2015 у розмірі 0,320% (0,470% - 0,15%) від Ліміту заборгованості (76   242   251,49 грн).
Заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач під час розгляду справи судом апеляційної інстанції наголошував на тому, що Банк безпідставно здійснював нарахування комісії позивачу за підвищеною ставкою.
Позивач, у свою чергу, стверджує, що комісія у підвищеному розмірі нараховувалась відповідачу у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору К26, за невиконання яких передбачено збільшення розміру комісії за управління кредитом (підпункт 4.1.1. Договору К26).
Розглянувши позовні вимоги Банку у частині стягнення з ПрАТ «Бориспільський автозавод» 2 032   295,44 грн комісії за користування кредитом за Договором К26 за період з 01.04.2014 по 31.03.2015, колегія суддів дійшла висновку про їх часткове задоволення з огляду на наступне.
Враховуючи вищенаведені висновки суду щодо неможливості нарахування комісії за межами строку кредитування, правомірним є нарахування комісії за Договором К26 лише за період з 01.04.2014 по 31.12.2014. За інший період, заявлений позивачем у позові (з 01.01.2015 по 31.03.2015), комісія нарахована неправомірно.
Водночас, перевіривши розрахунки комісії за користування кредитом за Договором К26 за період з 01.04.2014 по 31.12.2014 позивача, контррозрахунки відповідача, а також дослідивши наданий експертами висновок від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 4) у частині відповідей на питання щодо відповідності розрахунків комісії умовам договору та матеріалам справи, суд апеляційної інстанції встановив, що заборгованість ПрАТ «Бориспільський автозавод» перед Банком зі сплати комісії за період із квітня 2014 року по грудень 2014 року включно становить  1   300   369,83 грн.
При цьому, підвищення Банком у спірному періоді комісії за Договором К26, що відображено у розрахунках позивача та експертів, було обґрунтованим, оскільки позичальником було допущено порушення умов Договору К26, за невиконання яких передбачено збільшення розміру комісії за управління кредитом (підпункт 4.1.1. Договору К26 із урахуванням додаткових угод), а саме:
Починаючи з 1 кварталу 2014 року позичальником не було дотримано умови щодо дотримання коефіцієнту грошового покриття процентів (відношення «Прибуток до сплати процентів та податків та амортизації/фінансові (проценти) витрати») на рівні не нижче 1,3, що зумовило збільшення комісії у період з 01.06.2014 по 31.10.2014 на 0,15%. Таким чином, у зв`язку з невиконанням даної умови  кредитного договору, починаючи з 01.06.2014 комісія за управління була правомірно встановлена на рівні 0,170% від суми ліміту заборгованості.
Починаючи з 3 кварталу 2014 року позичальником не виконувалась умова щодо спрямування 85% грошових потоків на рахунках товариства у АТ «Укрекмсібанк» та надання довідок з інших банків про обсяги надходжень на поточні рахунки, довідок про середньоденні залишки коштів на рахунках в інших банках, довідок про обсяги купівлі-продажу іноземної валюти в розрізі банків, що зумовило збільшення комісії у період з 01.11.2014 до 30.11.2014 на 0,15%; не дотримана умова щодо надання консолідованої звітності Групи «Еталон» за 3 квартал 2014 року до 15.11.2014 (звітність була надана 01.12.2014), що зумовило збільшення комісії у період з 01.11.2014 до 30.11.2014 ще на 0,15%. Таким чином, у зв`язку з невиконанням даних умов кредитних договорів, починаючи з 01.11.2014 комісія за управління була правомірно встановлена на рівні 0,47% від суми ліміту заборгованості.
У зв`язку з тим, що вищевказана консолідована звітність Групи «Еталон» була надана Банку 01.12.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014 розмір комісії було зменшено на 0,15 %, і її розмір у грудні 2014 року становив 0,320%.
Жодних належних, допустимих та достовірних доказів на спростування допущених ПрАТ «Бориспільський автозавод» порушень Договору К26, доказів виконання вказаних умов Договору К26, скаржником суду не надано, а доводи відповідача, висловлені під час апеляційного розгляду справи щодо безпідставності підвищення Банком розміру комісії, ґрунтуються виключно на його припущеннях. При цьому, дані доводи не були зазначені відповідачем як підстава для апеляційного оскарження рішення суду в самій апеляційній скарзі.
Також судом із матеріалів справи встановлено, що листом від 25.11.2014 №195-04/948 (том 2, а.с. 371-373) Банк повідомляв голову правління ПрАТ «Бориспільський автозавод» про допущені позичальником порушення умов кредитних договорів, які призвели до збільшення розміру комісії. Факт отримання вказаного листа відповідачем 04.12.2014 підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 169), водночас, жодних відповідей чи заперечень на вказаний лист відповідач позивачу не надав.
Враховуючи вищевикладене, до стягнення з ПрАТ «Бориспільський автозавод» на користь Банку підлягає комісія за управління кредитом по Договору К26 у розмірі 1   300   369,83 грн. 
Комісія за управління кредитом за Договором К29:
Згідно підпункту 3.2.6. пункту 3.2. Договору К29 у редакції додаткової угоди №151107К29-34 від 17.12.2011 розмір плати за управління кредитом становить 0,024% та розраховується пропорційно кількості днів дії ліміту заборгованості, які діяли у відповідному періоді з урахуванням графіку збільшення та зменшення ліміту заборгованості. 
Підпунктами 4.1.1.1. - 4.1.1.6. Договору К29 із урахуванням змін, внесених додатковими угодами, визначено, що за невиконання позичальником зобов`язань, передбачених підпунктами 5.1.3.7. та/або 5.1.3.8., 5.3.1. (г), (д) та/або 5.5.2., 5.1.3.13., 5.1.3.14., 5.1.3.15., 5.1.3.16., розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується на 0,15 процентних пункти.
Додатковою угодою №151107К29-38 від 06.11.2012 до Договору К29 підпункт 4.1.1. Договору К29 доповнено підпунктом 4.1.1.5., за змістом якого у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.21. Договору, розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується в два рази (до 0,048% від ліміту заборгованості), починаючи з 21.12.2012. Підвищена таким чином комісія за управління кредитом діє до дня виконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.21. договору.
Додатковою угодою №151107К29-44 від 31.01.2014 до Договору К29 підпункт 4.1.1. Договору К29 доповнено підпунктом 4.1.1.6., за змістом якого у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.22. Договору, розмір комісії за управління, визначений підпунктом 3.2.6. договору, збільшується на 0,1 п.п., починаючи з дня, наступного за днем невиконання зазначеної умови. Підвищена таким чином комісія за управління кредитом діє до дня виконання позичальником зобов`язань, визначених підпунктом 5.1.3.22. договору.
Позивачем заявлено до стягнення із відповідача 426   929,05 грн основної заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом за Договором К29 за період з 01.01.2014 по 31.03.2015.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 01.01.2014 по 31.01.2014 позивачем відповідачу нараховувалась комісія за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 0,024% від Ліміту заборгованості (19   135   009,00 грн).
З 01.02.2014 по 28.02.2014 позивачем відповідачу нараховувалась комісія за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 0,024% від Ліміту заборгованості (18   135   009,00 грн).
З 01.03.2014 по 31.05.2014 позивачем відповідачу нараховувалась комісія за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 0,024% від Ліміту заборгованості (17   635   009,00 грн).
З 01.06.2014 по 31.07.2014 комісія за користування кредитом за Договором К29 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,174% (0,024% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (17   635   009,00 грн).
З 01.08.2014 по 31.08.2014 комісія за користування кредитом за Договором К29 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,174% (0,024% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (17   135   009,00 грн).
З 01.09.2014 по 30.09.2014 комісія за користування кредитом за Договором К29 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,174% (0,024% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (16   635   009,00 грн).
З 01.10.2014 по 31.10.2014 комісія за користування кредитом за Договором К29 нараховувалась у підвищеному розмірі - 0,174% (0,024% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (16   135   009,00 грн).
З 01.11.2014 по 30.11.2014 у підвищеному розмірі - 0,474% (0,174% + 0,15% + 0,15%) від Ліміту заборгованості (15   635   009,00 грн).
З 01.12.2014 по 31.03.2015 у розмірі 0,324% (0,474% - 0,15%) від Ліміту заборгованості (15   135   009,00 грн).
З 01.01.2014 по 31.05.2014 позивачем відповідачу нараховувалась комісія за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 0,024% від Ліміту заборгованості, оскільки всі умови кредитного договору виконувались відповідачем.
Заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач під час розгляду справи судом апеляційної інстанції наголошував на тому, що Банк безпідставно здійснював нарахування комісії позивачу за підвищеною ставкою.
Позивач, у свою чергу, стверджує, що комісія у підвищеному розмірі нараховувалась відповідачу у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору К29, за невиконання яких передбачено збільшення розміру комісії за управління кредитом (підпункт 4.1.1. Договору К29).
Розглянувши позовні вимоги Банку у частині стягнення з ПрАТ «Бориспільський автозавод» 426   929,05 грн комісії за користування кредитом за Договором К29 за період з 01.01.2014 по 31.03.2015, колегія суддів дійшла висновку про їх часткове задоволення з огляду на наступне.
Враховуючи вищенаведені висновки суду щодо неможливості нарахування комісії за межами строку кредитування, правомірним є нарахування комісії за Договором К29 лише за період з 01.01.2014 по 31.12.2014. За інший період, заявлений позивачем у позові (з 01.01.2015 по 31.03.2015), комісія нарахована неправомірно.
Водночас, перевіривши розрахунки комісії за користування кредитом за Договором К29 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 позивача, контррозрахунки відповідача, а також дослідивши наданий експертами висновок від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 7) у частині відповідей на питання щодо відповідності розрахунків комісії умовам договору та матеріалам справи, суд апеляційної інстанції встановив, що заборгованість ПрАТ «Бориспільський автозавод» перед Банком зі сплати комісії за період із січня 2014 року по грудень 2014 року включно становить  279   816,77 грн.
Так, судом встановлено, що Банком правомірно було нараховано відповідачу за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 комісію за Договором К29  у розмірі 292   993,97 грн.
Відповідачем, натомість, було повністю сплачено комісію, нараховану Банком за Договором К29 у січні-березні 2014 року, а саме, у січні 2014 року - 4   592,40 грн, у лютому 2014 року - 4   352,40 грн, у березні - 4   232,40 грн.
Отже, несплаченою залишилась комісія за Договором К29, нарахована Банком у квітні 2014 року - грудні 2014 року у зазначеній сумі 279   816,77 грн (292   993,97 грн - 4   592,40 грн - 4   352,40 грн - 4   232,40 грн).
При цьому, підвищення Банком у спірному періоді комісії за Договором К29, що відображено у розрахунках позивача та експертів, було обґрунтованим, оскільки позичальником було допущено порушення умов Договору К29, за невиконання яких передбачено збільшення розміру комісії за управління кредитом (підпункт 4.1.1. Договору К29 із урахуванням додаткових угод), а саме:
Починаючи з 1 кварталу 2014 року позичальником не було дотримано умови щодо дотримання коефіцієнту грошового покриття процентів (відношення «Прибуток до сплати процентів та податків та амортизації/фінансові (проценти) витрати») на рівні не нижче 1,3, що зумовило збільшення комісії у період з 01.06.2014 по 31.10.2014 на 0,15%. Таким чином, у зв`язку з невиконанням даної умови  кредитного договору, починаючи з 01.06.2014 комісія за управління була правомірно встановлена на рівні 0,174% від суми ліміту заборгованості.
Починаючи з 3 кварталу 2014 року позичальником не виконувалась умова щодо спрямування 85% грошових потоків на рахунках товариства у АТ «Укрекмсібанк» та надання довідок з інших банків про обсяги надходжень на поточні рахунки, довідок про середньоденні залишки коштів на рахунках в інших банках, довідок про обсяги купівлі-продажу іноземної валюти в розрізі банків, не дотримана умова щодо надання позичальником до Банку звіту про виконання показників Бізнес-Плану, що зумовило збільшення комісії у період з 01.11.2014 до 30.11.2014 на 0,15%; не дотримана умова щодо надання консолідованої звітності Групи «Еталон» за 3 квартал 2014 року до 15.11.2014 (звітність була надана 01.12.2014), що зумовило збільшення комісії у період з 01.11.2014 до 30.11.2014 ще на 0,15%. Таким чином, у зв`язку з невиконанням даних умов кредитних договорів, починаючи з 01.11.2014 комісія за управління була правомірно встановлена на рівні 0,474% від суми ліміту заборгованості.
У зв`язку з тим, що вищевказана консолідована звітність Групи «Еталон» була надана Банку 01.12.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014 розмір комісії було зменшено на 0,15 %, і її розмір у грудні 2014 року становив 0,324%.
Жодних належних, допустимих та достовірних доказів на спростування допущених ПрАТ «Бориспільський автозавод» порушень Договору К29 скаржником суду не надано, а доводи відповідача, висловлені під час апеляційного розгляду справи щодо безпідставності підвищення Банком розміру комісії за Договором К29, ґрунтуються виключно на його припущеннях. При цьому, дані доводи не були зазначені відповідачем як підстава для апеляційного оскарження рішення суду в апеляційній скарзі.
При цьому, аналогічно як і з Договором К26, листом від 25.11.2014 №195-04/948 (том 2, а.с. 371-373) Банк повідомляв голову правління ПрАТ «Бориспільський автозавод» про допущені позичальником порушення умов кредитного договору К29, які призвели до збільшення розміру комісії, водночас, жодних відповідей чи заперечень на вказаний лист відповідач позивачу не надав.
Враховуючи вищевикладене, до стягнення з ПрАТ «Бориспільський автозавод» на користь Банку підлягає комісія за управління кредитом по Договору К29 у розмірі 279   816,77 грн.
9. Пеня за несвоєчасну сплату комісії за Договорами К26 та К29.
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлено на підставі пункту 8.1. Генеральної угоди та пунктів 7.2. кредитних договорів до стягнення із відповідача 449   790,78 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 та 93   154,30 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення комісії за управління за Договорами К26 та К29, нарахованої після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення пені, нарахованої Банком на комісію, нараховану у січні-березні 2015 року, також не підлягають задоволенню. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів, перевіривши розрахунок пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 позивача (том 3, а.с. 122), контррозрахунки відповідача, а також дослідивши наданий експертами за результатами проведеної на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 експертизи висновок експертів КНДІСЕ №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020, на дослідження яким ставилось, у тому числі, питання щодо розміру заборгованості Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 (питання 2), дійшла висновку, що правомірною є заявлена позивачем до стягнення із відповідача пеня за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26, нарахованої у квітні-грудні 2014 року, у розмірі 253   434,07 грн.
У цій частині колегія суддів дійшла висновку, що експертами КНДІСЕ у додатку 3 до висновку №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 (том 6, а.с. 184-185) наведено арифметично правильний розрахунок пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26, нарахованої у квітні-грудні 2014 року. Даний розрахунок відповідає умовам Договору К26 та висновкам суду щодо розміру комісії у вказаний період. Періоди прострочення сплати комісії визначені із урахуванням умов пункту 4.1.1. Договору К26.
Отже, позовні вимоги про стягнення із відповідача пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 задовольняються у розмірі 253   434,07 грн.
Перевіривши розрахунок пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 позивача (том 3, а.с. 131), контррозрахунки відповідача, а також дослідивши наданий експертами за результатами проведеної на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 експертизи висновок експертів КНДІСЕ №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020, на дослідження яким ставилось, у тому числі, питання щодо розміру заборгованості Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» зі сплати пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 (питання 6), дійшла висновку, що правомірною є заявлена позивачем до стягнення із відповідача пеня за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29, нарахованої у квітні-грудні 2014 року, у розмірі 53   686,81 грн.
Колегією суддів встановлено, що експертами КНДІСЕ у додатку 4 до висновку №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 (том 6, а.с. 186) вірно та із урахуванням умов Договору К26 і висновків суду щодо розміру комісії у вказаний період, обраховано суми пені, нараховані за зобов`язаннями квітня-липня 2014 року (сума пені = 9   119,40 грн) та листопада-грудня 2014 року (сума пені = 29   474,15 грн). 
Водночас, при перевірці розрахунку пені за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 судом апеляційної інстанції встановлено, що як у розрахунку позивача, так і в експертному висновку №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 містяться арифметичні помилки у підрахунку пені, нарахованої за зобов`язаннями серпня-жовтня 2014 року.
Так, у рядках, позначених порядковими номерами 5, 6, 7 додатку 4 до висновку №76/77/19-72/16361-16364/20-72 від 23.06.2020 у стовпчиках «Сума збільшення прострочених зобов`язань» та «Накопичена сума прострочених зобов`язань» зазначені некоректні суми комісій, нарахування яких насправді мало місце у відповідні місяці. У серпні 2014 року пеня нарахована на комісію у розмірі 30   684,92 грн замість 29   814,92 грн, у вересні 2014 року на комісію у розмірі 30   684,92 грн замість 28   944,92 грн, у жовтні на комісію у розмірі 25   462,96 грн замість 28   074,92 грн.
За перерахунком суду пеня за зобов`язаннями зі сплати комісії за Договором К29 у серпні-жовтня 2014 року, становить:
З 08.09.2014 по 07.03.2015 на суму боргу 29   814,92 грн = 4   316,22 грн пені;
З 08.10.2014 по 07.04.2015 на суму боргу 28   944,92 грн = 5   070,52 грн пені;
З 08.11.2014 по 07.05.2015 на суму боргу 28   077,92 грн = 5   706,52 грн пені.
Отже, всього (за перерахунком суду) до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає пеня за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 у розмірі 53   686,81 грн (9   119,40 грн + 4   316,22 грн пені + 5   070,52 грн пені +5   706,52 грн пені + 29   474,15 грн). Позовні вимоги у цій частині задовольняються на вказану суму.
10. 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за Договорами К26 та К29.          
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлено на підставі статті 625 Цивільного кодексу України до стягнення із відповідача 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015 у розмірі 43   292,45 грн та 9   256,50 грн 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 за період з 08.06.2014 по 28.08.2015.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення комісії за договорами К26 та К29, нарахованої після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих Банком на суми комісій, нарахованих у січні-березні 2015 року, задоволенню не підлягають. 
Арифметично правильний розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К26 за період з 08.06.2014 по 15.01.2015 включно наведений у експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 5 до висновку; том 6, а.с. 188) та становить 8   837,13 грн.
Водночас, за період з 16.01.2015 по 28.08.2015 обґрунтованим є нарахування  3% річних на суму комісії 1   300   369,83 грн, тобто на загальну суму заборгованості за комісією, що існувала станом на 16.01.2015. Розрахунок за даний період має наступний вигляд: 1   300   369,83 x 3 % x 225 : 365 : 100 = 24   047,94 грн.
Отже, всього (за перерахунком суду) до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К26 у розмірі 32   885,07 грн (8   837,13 грн + 24   047,94 грн).
Арифметично правильний розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К29 за період з 08.06.2014 по 15.01.2015 включно наведений у експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 6 до висновку; том 6, а.с. 189) та становить 1   989,99 грн.
Водночас, за період з 16.01.2015 по 28.08.2015 обґрунтованим є нарахування  3% річних на суму комісії 279   816,76 грн, тобто на загальну суму заборгованості за комісією, що існувала станом на 16.01.2015. Розрахунок за даний період має наступний вигляд: 279   816,76 x 3 % x 225 : 365 : 100 = 5   174,69 грн.
Отже, всього (за перерахунком суду) до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 7   164,68 грн (1   989,99 грн + 5   174,69 грн).
11. Інфляційні втрати за несвоєчасну сплату комісії за Договорам К26 та К29.
Позивачем (із урахування заяви про збільшення позовних вимог) заявлено на підставі статті 625 Цивільного кодексу України до стягнення із відповідача інфляційні втрати за несвоєчасну сплату комісії за Договором К26 за період з 08.06.2014 по 31.07.2015 у розмірі 680   688,29 грн та 144   889,41 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісії за Договором К29 за період з 08.06.2014 по 31.07.2015.
Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне. 
У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення комісії за договорами К26 та К29, нарахованої після закінчення строку кредитування (31.12.2014), вимоги про стягнення інфляційних втрат, нарахованих Банком на суми комісій, нарахованих у січні-березні 2015 року, задоволенню не підлягають. 
Арифметично правильний розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К26 за період з 08.06.2014 по 31.01.2015 наведений у експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 7 до висновку; том 6, а.с. 190) та становить 105   813,73 грн.
Водночас, за період з 01.02.2015 по 31.07.2015 обґрунтованим є нарахування  інфляційних втрат на суму комісії 1   300   369,83 грн, тобто на загальну суму заборгованості за комісією, що існувала станом на кінець січня 2015 року. Розрахунок інфляційних втрат за даний період має наступний вигляд: 1   300   369,83 x 1.35111646 - 1   300   369,83 =   456   581,26 грн.
Отже, всього (за перерахунком суду) до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К26 у розмірі 562   394,99 грн (105   813,73 грн + 456   581,26 грн).
Арифметично правильний розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К29 за період з 08.06.2014 по 31.01.2015 наведений у експертному висновку від 08.08.2016 №4728/4729/16-45 (додаток 8 до висновку; том 6, а.с. 192) та становить 27   971,50 грн.
Водночас, за період з 01.02.2015 по 31.07.2015 обґрунтованим є нарахування  інфляційних втрат на суму комісії 279   816,77 грн, тобто на загальну суму заборгованості за комісією, що існувала станом на кінець січня 2015 року. Розрахунок інфляційних втрат за даний період має наступний вигляд: 279   816,77 x 1.35111646 - 279   816,77 =   98   248,27 грн.
Отже, всього (за перерахунком суду) до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом за Договором К29 у розмірі 126   219,77 грн (27   971,50 грн + 98   248,27 грн).
          
Враховуючи вищевикладене у сукупності, всього до стягнення із відповідача на користь позивача за кредитними договорами підлягають грошові кошти у сумі 179   006   701,07 грн. У задоволенні позовних вимог на загальну суму 16   534   890,77 грн суд відмовляє з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови. Позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню.
Судом апеляційної інстанції досліджені та надана оцінка усім поданим сторонами до матеріалів справи розрахункам, висновки щодо дійсного розміру заборгованості відповідача перед Банком за кредитними договорами зроблені на підставі наявних у справі доказів, усуваючи неузгодженості експертних висновків із матеріалами справи.
Сплату вказаної суми заборгованості станом на дату прийняття оскарженого рішення відповідачем не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування боргу у сумі 179   006   701,07 грн, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Мотиви відхилення доводів апеляційної скарги відповідача

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції, прийнявши до уваги заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 13.12.2016, безпідставно збільшив розмір відповідальності відповідача перед позивачем на суму 67   359,63 грн. При цьому позивач, частково не погодившись із висновками, наведеними в експертному дослідженні, проведеному на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2016, взагалі не надав до заяви про збільшення позовних вимог будь-яких розрахунків, якими можна було б спростувати розрахунки, виконані судовими експертами.
Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи скаржника з огляду на наступне.
За змістом частини 2 статті 22 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом першої інстанції та прийняття оскаржуваного рішення, сторони мають право давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу. 
Позивач згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених   статтею 5   цього Кодексу.
Із матеріалів справи вбачається, що після проведення у даній справі першої судової експертизи позивач, користуючись наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правом, подав до суду пояснення щодо висновку експерта від 13.12.2016 №б/н, у яких зазначив про часткове погодження із позицією експерта у справі та надав пояснення щодо сум, відносно яких у позивача та експерта виникли розходження. До вказаних пояснень позивачем були долучені розрахунки заборгованостей за кредитами, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційними втратами за обома кредитними договорами.
Також позивач, користуючись наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правом, виходячи із виявлених у експертному висновку розбіжностей, подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог вих. №010-5/2337 від 13.12.2016. У вказаній заяві позивачем були наведені пояснення щодо підстав збільшення позовних вимог.
Суд першої інстанції правомірно прийняв до уваги вказану заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, оскільки така заява була подана у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, до прийняття судового рішення, врахувавши при прийнятті рішення долучені позивачем до пояснень та наведені у заяві від 13.12.2016 розрахунки. 
Відповідач в апеляційній скарзі також стверджує, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні його клопотання про зменшення розміру неустойки.
Як вбачається із матеріалів справи, 29.01.2016 відповідачем до Господарського суду Київської області було подане клопотання про зменшення розміру неустойки (том 2, а.с. 205-209), у якому ПрАТ «Бориспільський автозавод» просив суд зменшити розмір штрафних санкції (пені, 3% річних та інфляційних втрат) за неналежне виконання умови кредитних договорів на 50%.
В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначав, що сумлінно виконував умови кредитних договорів, своєчасно та в повному обсязі сплачуючи передбачені кредитними договорами платежі. Позичальник наголошував, що з метою забезпечення виконання кредитних договорів в іпотеку Банку було передано нерухоме майно (будівлі та споруди), що є власністю ПрАТ «Бориспільський автозавод» заставною вартістю 143   304   918,00 грн. У травні 2009 року за погодженням сторін були змінені умови кредитування, а саме змінено валюту кредитування з долара США на гривню, при цьому, внаслідок курсової різниці, обсяг відповідальності позичальника збільшився на 45   000   000,00 грн. Відповідач наголошував, що отримавши від Банку кошти приблизно у сумі 75   000   000,00 грн станом на дату подання Банком позовної заяви сплатив уже близько 140   000   000,00 грн та хоч і частково, але продовжував сплачувати кошти на користь Банку.
За твердженнями скаржника ситуація щодо неможливості виконувати зобов`язання по оплаті кредиту і відсотків по ньому склалась не з вини підприємства і об`єктивно не залежить від нього або банку. Події, які відбуваються у державі (військові дії), мають вкрай негативний вплив на продаж автомобілів у країні, обсяг якого на 90 відсотків скоротився в порівнянні із минулими роками. ПрАТ «Бориспільський автозавод» втратив перспективні регіони збуту своєї продукції, такі як АР Крим, Донецьку та Луганську області, попит на продукцію також зменшений внаслідок значного підвищення вартості програм кредитування бізнесу. 
Відповідач зазначає, що незважаючи на складну фінансову ситуацію продовжує утримувати в належному стані нерухоме майно, що знаходиться у заставі Банку, витрачаючи щомісячно на його утримання приблизно 1,5 млн грн. Через наведені обставини з серпня 2014 року підприємство фактично втратило можливість сплачувати платежі за кредитними договорами в повному обсязі, а з квітня 2015 року сплачувало на користь Банку по 20   000,00 грн щомісячно. 
Отже, на переконання скаржника, наявні обставини, які підтверджуються наявними у справі доказами, доданими до клопотання оборотно-сальдовими відомостями, балансами (звітами про фінансовий стан), звітами про фінансові результати, звітами про рух грошових коштів, роздруківками звітів про виробництво готової продукції та квитанцій на підтвердження відправлення звітів про виробництво промислової продукції до Держстату України), що дозволяли суду першої інстанції на підставі статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.
Банк, у свою чергу, заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, наголошуючи на його безпідставності та на тому, що ПрАТ «Бориспільський автозавод» з 01.08.2014 припинив здійснення чергових платежів із погашення кредиту у розмірі та строки, встановлені кредитними договорами, що згідно умов кредитних договорів є підставою для сплати позичальником Банку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а також 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача із цього приводу, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Згідно зі     статтею 233 Господарського кодексу України   у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарським судом як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. 
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача, заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними у розумінні статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами винятковості випадку, за якого у даному разі можливе зменшення неустойки (пені), невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення. 
Судом при цьому враховано ступінь виконання зобов`язання боржником, а саме те, що прострочення виконання зобов`язання із повернення, зокрема, кредитних коштів за Договорами К26 та К29 настало з 01.01.2015, розгляд даної господарської справи триває вже більше п`яти років, однак відповідачем досі не погашена заборгованість зі сплати принаймі основного боргу за кредитними договорами, розмір якої відповідачем у апеляційній скарзі не заперечувався.
Посилання скаржника на відсутність надходження грошових коштів не звільняє відповідача від виконання зобов`язань згідно умов укладених кредитних договорів та не є підставою для зменшення розміру неустойки.
У даному контексті суд наголошує, що відповідно до   статті 42 Господарського кодексу України   підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а одним із принципів підприємницької діяльності згідно зі   статтею 43 Господарського кодексу України   є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик. Вказані правові норми визначають, що особа організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останню нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності. 
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення зобов`язань із повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії за Договорами К26 та К29 підлягають задоволенню у сумах, встановлених судом апеляційної інстанції, підстави для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50% відсутні.
Водночас, колегія суддів зазначає, що викладене відповідачем у клопотанні  про зменшення розміру неустойки прохання про зменшення на 50% розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат не може бути задоволене, оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями у розумінні Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а входять до складу грошового зобов`язання. Нормами цивільного та господарського законодавства не передбачена можливість зменшення судом сум нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.
Оцінка доводам відповідача щодо безпідставності збільшення Банком комісії за управління кредитами за Договорами К26 та К29 надана судом апеляційної інстанції під час встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача перед Банком за комісією з управління кредитами за вказаними кредитними договорами.
Водночас, під час апеляційного перегляду справи судом враховані доводи відповідача, які ґрунтуються на правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, щодо неможливості нарахування відсотків за правомірне користування кредитом після закінчення строку кредитування, погодженого сторонами у кредитному договорі.  
Усі інші доводи учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновків суду про часткове задоволення позову.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема,  нез`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»  такою, що підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у даній справі підлягає зміні, а позовні вимоги частковому задоволенню з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови, на загальну суму          179   006   701,07 грн.

Розподіл судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що заявлені позивачем у справі №911/3902/15 позовні вимоги на суму 195   541   591,84 грн підлягають частковому задоволенню на суму 179   006   701,07 грн, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає 66   900,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 6   179,60 грн покладаються на Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у даній справі, позивач у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України мав би компенсувати відповідачу 36   978,48 грн судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги.
Однак, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 було відстрочено ПрАТ «Бориспільський автозавод» сплату судового збору в сумі        80 388,00 грн до винесення постанови у даній справі.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ПрАТ «Бориспільський автозавод» частково згідно платіжного доручення №62 від 22.01.2018 сплатив до Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 12   000,00 грн. Решта суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі       68   388,00 грн (80 388,00 грн - 12   000,00 грн) відповідачем станом на дату прийняття даної постанови сплачена не була.
Враховуючи встановлений судом апеляційної інстанції факт недоплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 68   388,00 грн, суд вважає за можливе стягнути частину недоплаченої суми судового збору в сумі        36   978,48 грн, яка мала б бути компенсована позивачем відповідачу за результатами вирішення спору, в дохід Державного бюджету України з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», а решту суми - 31   409,52 грн          (68  388,00 грн - 36  978,48 грн) в дохід Державного бюджету України з ПрАТ «Бориспільський автозавод».
Такий розподіл судового збору за подання апеляційної скарги буде відповідати завданням та основним засадам господарського судочинства, усуваючи можливість безпідставного збагачення відповідача, яким фактично не було в повному обсязі станом на дату прийняття постанови у даній справі сплаченого судовий збір за подання апеляційної скарги, за рахунок позивача на суму 36   978,48 грн.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                             ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 змінити.
3. Резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2017 у справі №911/3902/15 викласти у наступній редакції:
«Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»   (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, село Проліски, вул. Броварська, 4; код ЄДРПОУ 31936646) на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; код ЄДРПОУ 00032112)   заборгованість за Кредитним договором №151107К26 від 22.06.2007, а саме:   78 742 251 (сімдесят вісім мільйонів сімсот сорок дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 49 коп. основної заборгованості по кредиту, 19 569 287 (дев`ятнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 89 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 572 134 (один мільйон п`ятсот сімдесят дві тисячі сто тридцять чотири) грн 82 коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 27 584 303 (двадцять сім мільйонів п`ятсот вісімдесят чотири тисячі триста три) грн 52 коп. інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту, 10  526  263 (десять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч двісті шістдесят три) грн 04 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1  873  938 (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн 03 коп пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 298  705 (двісті дев`яносто вісім тисяч сімсот п`ять) грн 78 коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 4  451  504 (чотири мільйони чотириста п`ятдесят одна тисяча п`ятсот чотири) грн 64 коп інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 1  300  369 (один мільйон триста тисяч триста шістдесят дев`ять) грн 83 коп заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 253  434 (двісті п`ятдесят три тисячі чотириста тридцять чотири) грн 07 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 32  885 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) грн 07 коп 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 562  394 (п`ятсот шістдесят дві тисячі триста дев`яносто чотири) грн 99 коп інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 
та заборгованість за Кредитним договором №151107К29 від 22.06.2007, а саме:   17 635 000 (сімнадцять мільйонів шістсот тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості по кредиту, 4 230 530 (чотири мільйони двісті тридцять тисяч п`ятсот тридцять) грн 68 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 366 731 (триста шістдесят шість тисяч сімсот тридцять одна) грн 68 коп. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 6 318 983 (шість мільйонів триста вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 13 коп. інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту, 2   271  308 (два мільйони двісті сімдесят одна тисяча триста вісім) грн 24 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 414  667 (чотириста чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 96 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 64  889 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 63 коп. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 470  228 (чотириста сімдесят тисяч двісті двадцять вісім) грн 55 коп. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 279  816 (двісті сімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 77 коп заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 53  686 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 81 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 7  164 (сім тисяч сто шістдесят чотири) грн 68 коп 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 126  219 (сто двадцять шість тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 77 коп інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом, 
а також 66  900 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот) грн 40 коп витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви». 
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»   (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, село Проліски, вул. Броварська, 4; код ЄДРПОУ 31936646) в дохід Державного бюджету України 31  409 (тридцять одну тисячу чотириста дев`ять) грн 52 коп. судового збору  за подання апеляційної скарги
5. Стягнути з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; код ЄДРПОУ 00032112)  в дохід Державного бюджету України 36  978 (тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн 48 коп судового збору   за подання Приватним акціонерним товариством «Бориспільський автозавод» апеляційної скарги.
6. Видати накази. Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.
7. Матеріали справи №911/3902/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2021.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                А.І. Тищенко