Номер провадження: 22-ц/813/4212/21 
Номер справи місцевого суду: 2/1522/11374/11
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
заявник – Другий Приморський відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
стягувач –прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси,
боржник – ОСОБА_1 ,
боржник – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року у складі судді Домусчі Л.В.,
в с т а н о в и в:
У вересні 2017 року начальник Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа стосовно ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод і виселення. 
Заява обґрунтована тим, що виконавчий лист був втрачений при передачі заяв про відновлення виконавчих проваджень у даній справі від канцелярії Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Польський узвіз, 6, до державного виконавця, який знаходиться в Приморському ВДВС м. Одеса ГТУЮ за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 58. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 заяву начальника Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №2-11374/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси, відносно ОСОБА_1 за рішенням суду по цивільній справі за позовом прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України, квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод і виселення.
Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2017, заяву про видачу відносно нього дубліката виконавчого листа залишити без задоволення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в.о. начальника Приморського відділу ДВС м. Одеси Віннічук В.В. в порушення норм ч. 1 ст. 370 ЦПК України до суду подано не подання про видачу дублікату виконавчого листа, а заяву, крім того, форма акту про втрату оригіналу виконавчого листа, який заявник додав до заяви, не відповідає вимогам законодавства України, зокрема Правилам організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5. Апелянт також зазначив, що мають місце розбіжності в наданій виконавчою службою інформації, так як згідно акту про втрату виконавчого листа, втрата сталася у листопаді 2014, тоді як в заяві державний виконавець посилається на те, втрата виконавчого листа відбулася у червні 2017 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23.10.2019 апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 – скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду від 21.10.2020 постанову Одеського апеляційного суду від 23.10.2019 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 справу призначено до розгляду.
19.04.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
17.05.2021 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.
Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника Міністерства оборони України, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко ОСОБА_3 . Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).
Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно зі ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, на Державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3рп/2010 у справі №1-7/2010 зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ст. 431 ч.1 ЦПК України.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення задоволено. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з двох приміщень загальною площею площею 33,75 кв. м, адміністративної будівлі N 9 військового містечка N 186, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; вирішено питання про судові витрати. 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.07.2013 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 змінено, викладно резолютивну частину рішення в новій редакції. "Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні Міністерству оборони України та квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси права користування та розпорядження двома приміщеннями площею 33,75 кв. м. адміністративної будівлі N9 військового містечка N186 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення цього приміщення".
08.11.2013 на виконання рішення суду Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи. 
04.12.2013 постановами Першого Приморського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкритті виконавчі провадження: N41088380 з примусового виконання рішення суду відносно ОСОБА_1 та N 441088507 з примусового виконання рішення суду відносно ОСОБА_2 , які у подальшому, 27.12.2013 закінчені.
Удруге постановами Першого Приморського ВДВС ОМУЮ були відкриті виконавчі провадження: 29.10.2014 - ВП N45243429 відносно ОСОБА_1 та 03.11.2014 - ВП N45304078 відносно ОСОБА_2 .
Постановами Першого приморського ВДВС ОМУЮ від 11.11.2014 зазначені виконавчі провадження були закінчені.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.10.2016 дії начальника Першого Приморського ВДВС ОМУЮ Козюка О.М. з ухвалення постанов від 11.11.2014 ВП N45243429 та ВП N 45304078 про закінчення виконавчих проваджень визнані неправомірними; постанови начальника Першого Приморського ВДВС ОМУЮ Козюка О.М. від 11.11.2014 ВП N45243429 та ВП N 45304078 про закінчення виконавчих проваджень - скасовані.
20.03.2017 постановами начальника Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Шуляченко М.Б. поновленні виконавчі провадження ВП N45243429, за яким боржником є ОСОБА_1 , та ВП N45304078, боржником за яким є ОСОБА_2 , з примусового виконання рішення суду від 08.11.2013.
05.07.2017 начальник Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про направлення на адресу Приморського ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області оригіналів виконавчих листів №2-11374/11 від 08.11.2013.
24.07.2017 Приморський районний суд м. Одеси листом повідомив начальника Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про те, що судом постанови про закриття виконавчих проваджень за виданими судом вказаними виконавчими листами разом з оригіналами виконавчих листів не отримувалися та відповідно не реєструвалися. Також повідомлено про те, що матеріали справи за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення-відсутні вказані документи.
17.08.2017 Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області складено акт про втрату виконавчого документа з якого вбачається, що ДВС втрачено виконавчий лист від 08.11.2013 №2-11374/11 відносно ОСОБА_1 при пересиланні виконавчого документа до суду.
Вказані вище докази підтверджують факт втрати оригіналу виконавчого листа.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Пунктом 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі N 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі N 2-504/11.
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі N 2-824/2009.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
Отже, враховуючи, що оригінал виконавчого листа відносно ОСОБА_1 ДВС втрачено, відсутня можливість виконати рішення суду, яке було ухвалено у 2012 році та добровільно боржником не виконане, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заяви та вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення заяви начальника Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про видачу дублікату виконавчого листа відносно ОСОБА_1 .
Доводи апелянта про те, що звернення державного виконавця до суду не відповідає формі, встановленої ЦПК України, на вирішення по суті питання щодо наявності підстав для видачі дублікату виконавчого листа не впливає, разом з тим п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" надає право виконавцю під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що акт про втрату виконавчого провадження неналежно оформлений, зокрема з порушенням визначеного законом порядку, так як посилання не містять конкретних порушень та такі доводи не спростовують факт втрати виконавчого листа. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 04.06.2021.

Головуючий:
                                               
Судді: