ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р. 	Справа № 440/6241/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 11.01.21  по справі № 440/6241/20
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,    Пенсійного фонду України                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Пенсійного фонду України (надалі також – відповідачі), в якому просив:
1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо здійснення Розрахунку на заборгованість за Постановою КМУ від 22.08.2018 за № 649 ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, яким встановлено наявність заборгованості за Постановаю КМУ № 649 в неналежному розмірі 5822,22 грн замість належного розміру 144740,40 грн;
2) визнати протиправним та скасувати Розрахунок ГУ ПФУ в Полтавській області на заборгованість за Постановою КМУ від 22.08.2018 за № 649 ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, яким встановлено наявність заборгованості за Постановою КМУ № 649 у розмірі 5822,22 грн;
3) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо здійснення 24.04.2020 виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат в неналежному розмірі 5822,22 грн замість належного розміру 144740,40 грн, нарахованого 01.02.2018 на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з січня 2016 року по грудень 2017 року та до теперішнього часу в повному обсязі невиплачених;
4) визнати протиправними дії ПФУ з приводу нездійснення належної перевірки обґрунтованості здійсненого ГУ ПФУ в Полтавській області розрахунку суми існуючої у нього перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 та невжиття заходів для забезпечення доопрацювання ГУ ПФУ в Полтавській області наданих матеріалів з метою встановлення дійсного розміру існуючої заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду по справі № 524/6964/17;
5) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області та ПФУ з порушення вимог статті 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у питанні ухилення ними від належного виконання остаточної і обов`язкової для виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17, вчиненого ними шляхом виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 5822,22 грн замість належної суми 144740,40 грн;
6) зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити виплату існуючої заборгованості перед ОСОБА_1 з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 138918,18 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 440/6241/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року закрито провадження у справі № 440/6241/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу від 11 січня 2021 року та направити  справу для подальшого розгляду судом першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийняв передчасне рішення про закриття провадження у справі, чим порушив право позивача на судовий захист та здійснив перешкоджання позивачеві у доступі до правосуддя. Звертає увагу, що висновки суду першої інстанції є хибними та не відповідають обставинам справи.
Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 /а.с. 73-77/, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 /а.с. 78-82/, позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 за № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 № 988; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу на підставі довідки № 4/1210 від 15.05.2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 за № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 за № 988 та з урахуванням підвищення пенсії на 25 % відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та здійснити виплату не отриманої суми пенсійних виплат без обмеження будь-яким строком, починаючи з 01.01.2016, без обмеження граничного розміру.
На виконання вказаного вище судового рішення, пенсійним органом 01.02.2018 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі показників, вказаних в довідці № 4/1210 від 15.05.2017, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № 11603004599 від 01.02.2018 /а.с. 87/ та розрахунком /а.с. 22/.
Про перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 листом від 21.02.2018 за № 1493/03-24/1 /а.с. 16/.
Станом на момент проведення перерахунку, 01.02.2018, різниця між фактично виплаченим та розміром пенсії після перерахунку становила 156 802,10 грн., що позивачем не заперечується та підтверджується відповідним розрахунком /а.с. 22/.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103, якою врегульовано порядок перерахунку та виплати пенсій пенсіонерам, пенсія яким призначається на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 3 вказаної постанови Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язано здійснити перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського.
При цьому, відповідно до абзацу 2 частини 3 Постанови № 103, Кабінетом Міністрів України врегульовано порядок виплати перерахованої пенсії, відповідно до якого 50 % різниці у зарплаті виплачується починаючи з 01.01.2019.
Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.04.2020 за № 2059-2056/Б-03/8/1600/20, розглянувши звернення позивача щодо отриманої суми у розмірі 5822,22 грн, повідомило позивача про те, що на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 у справі № 524/6964/17 було нараховано заборгованість за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 5822,22 грн, яка 24.04.2020 була виплачена відповідно до Постанови № 649 /а.с. 23/.
Не погоджуючись з діями ГУПФ України в Полтавській області з приводу здійснення розрахунку заборгованості перед ОСОБА_1 з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 5822,22 грн замість належного розміру 156 802,10 грн та бездіяльністю ПФ України щодо нездійснення належної перевірки обґрунтованості розрахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області суми існуючої у нього перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17, позивач звернувся до суду.
Закриваючи провадження у справі № 440/6241/20, суд першої інстанції беручи до уваги те, що є такі, які набрали законної сили постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2017 у справі № 524/6964/17 з того самого фактичного предмету спору (щодо виплати пенсії на підставі довідки № 4/1210 від 15.05.2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, без обмеження будь-яким строком, починаючи з 01.01.2016, без обмеження граничного розміру) і між тими самим сторонами, а також ураховуючи наявність рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 440/1218/19, що набрало законної сили, зі спору між позивачем та ПФУ про визнання протиправними дій ПФУ з приводу нездійснення належної перевірки обґрунтованості здійсненого ГУ ПФУ в Полтавській області розрахунку суми існуючої у нього перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 та невжиття заходів для забезпечення доопрацювання ГУ ПФУ в Полтавській області наданих матеріалів з метою встановлення дійсного розміру існуючої заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду по справі № 524/6964/17, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що позивач не погоджується із розміром суми заборгованості перерахованої пенсії на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2017 у справі № 524/6964/17, яка набрала законної сили.
Водночас, позивач у своїй позовній заяві безпосередньо зазначає, що передумовою звернення до суду у цій справі є неналежне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, спір між сторонами виник на стадії виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, якщо особа вважає, що рішення суду виконано не в повному обсязі, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
За приписами частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018, позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 за № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 № 988; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу на підставі довідки № 4/1210 від 15.05.2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 за № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 за № 988 та з урахуванням підвищення пенсії на 25 % відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та здійснити виплату не отриманої суми пенсійних виплат без обмеження будь-яким строком, починаючи з 01.01.2016, без обмеження граничного розміру.
Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що звертаючись до суду із адміністративним позовом у цій справі в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ОСОБА_1 фактично оскаржує дії ГУ ПФУ в Полтавській області, що мали місце під час виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2017 у справі № 524/6964/17.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту у цій частині позовних вимог є одним із способів виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2017 у справі № 524/6964/17.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що у даному випадку між сторонами не виникло нового спору. Спірні правовідносини могли розглядатися судом у справі № 524/6964/17 на стадії його виконання в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не в порядку позовного провадження. 
Якщо позивач уважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, а також в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 522/5265/17, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19, зазначених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, зазначеній судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Щодо інших позовних вимог колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 у справі № 816/999/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при проведенні перерахунку пенсії 01.02.2018 з 01 січня 2016 року в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, здійсненого на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2017 року у справі № 524/6964/17. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати перерахованої на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2017 року у справі № 524/6964/17 пенсії ОСОБА_1 за період 2016-2017 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат ОСОБА_1 за період з 01.01.2016, з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 440/1218/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з приводу здійснення обліку заборгованості перед ОСОБА_1 з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в недостовірному розмірі 5822,22 грн. замість належного розміру 144 740,40 грн.;
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з приводу вчинення ним дій, спрямованих на внесення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, недостовірного розміру існуючої перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в недостовірному розмірі 5822,22 грн. замість належного розміру 144 740,40 грн.;
- визнання протиправними дій Пенсійного фонду України з приводу нездійснення належної перевірки обґрунтованості здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розрахунку суми існуючої у нього перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 та не вжиття заходів для забезпечення доопрацювання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області наданих матеріалів з метою встановлення дійсного розміру існуючої заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду по справі № 524/6964/17;
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Пенсійного фонду України з порушення вимог статті 129-1 Конституції України, статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997) в питанні ухилення ними від належного виконання остаточної і обов`язкової для виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17, вчиненого ними шляхом обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, недостовірного розміру існуючої перед ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 5822,22 грн. замість належної суми 144 740,40 грн. та не вчинення дій з забезпечення виплати ОСОБА_1 існуючої заборгованості в сумі 144 740,40 грн;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити облік заборгованості перед ОСОБА_1 з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 144 740,40 грн;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити дії щодо внесення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відомостей про існуючий перед ОСОБА_1 розмір заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 144 740,40 грн. та надання до Пенсійного фонду України розрахунок суми заборгованості в розмірі 144 740,40 грн., яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17;
- зобов`язання Пенсійного фонду України відповідно до пункту 6 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 за № 649, провести перевірку обґрунтованості розрахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 в розмірі 144 740,40 грн. та відповідно до пунктів 8 та 9 даного Порядку прийняти рішення про наявність чи відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку та за наявності підстав для даної виплати зазначити в протоколі пропозицію щодо перерахунку коштів в сумі 144 740,40 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Отже, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до вимог статті 238 КАС України.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи позивача, що стосуються обставин справи, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Інших доводів апеляційна скарга позивача щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не містить.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 440/6241/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін