П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________________

Д О Д А Т К О В А  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 р.	           м.Одеса	Справа № 400/3602/20	

          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                  Головуючого судді – Єщенка О.В.
                                      суддів                      – Димерлія О.О.
                                                                       – Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №400/3602/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення, яким частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №187958* від 20.08.2020 року, винесену заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області А. Романенко у відношенні ОСОБА_1 , у сумі 8 500 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
20.04.2021 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про  ухвалення додаткового судового рішення по справі №400/3602/20.
В обґрунтування вказаних вимог заявник посилається на те, що апеляційним судом під час ухвалення судового рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом адміністративної справи.
Дослідивши наведені доводи та матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.
При цьому, апеляційний суд враховує, що під час ухвалення судового рішення у цій справі питання про розподіл судових витрат не є вирішеним.
Водночас, згідно квитанції від 01.09.2020 року №0.0.182099296971 ОСОБА_1 під час звернення із позовом здійснив оплату судового збору у розмірі 2102 грн.
Під час звернення із скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 здійснив оплату судового збору згідно квитанції від 24.11.2020 року №69172727 у розмірі 3 153 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а решта вимог, залишених без задоволення, є похідними та не підлягали обкладенню судовим збором, і під час ухвалення судового рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат у зв`язку із сплатою судового збору, апеляційний суд вважає заяву про розподіл судових витрат в цій частині обґрунтованою.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Вказані положення кореспондуються із приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до п.п. 2, 5, 6, 9 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи відповідачем не ставилось питання про зменшення розміру витрат, не подано пояснень чи обґрунтувань щодо неспівмірності витрат.
Таким чином, у такому випадку суд позбавлений можливості зменшити розмір наданих послуг, узгоджених між сторонами відповідного договору, але має перевіряти витрати на правничу допомогу, понесені сторонами, на відповідність витрат критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
При встановленні розміру гонорару врахуванню підлягають пов`язаність наданих послуг із представництвом, складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар підлягає узгодженню в договорі про надання правової допомоги між адвокатом та клієнтом, у тому числі підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склались між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
З огляду на змісту витягу із договору №02-07-20/3 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вартість послуг професійної правничої допомоги визначалась між сторонами, виходячи з витраченого часу адвоката на послуги. Вартість однієї години наданих послуг обраховано у сумі 472,3 грн.
Згідно акту прийняття-передачі наданих послуг від 01.09.2020 року, адвокатом витрачено 13,6 год., вартість послуг склала 6423,28 грн.
Перевіривши вказані матеріали, апеляційний суд встановив, що ці послуги, окрім первинної консультації клієнта (0,3 год.) та складання позовної заяви та подання її до суду (3 год.), стосуються одержання від Управління відповідної інформації та участі під час розгляду справи про правопорушення, тобто не пов`язані із судовим розглядом.
Виходячи з наведених обставин, колегія суддів вважає, що обґрунтованими витрати позивача, пов`язані із розглядом цієї адміністративної справи в суді першої інстанції, виходячи з умов договору, складають на суму 1558,59 грн.
Інших даних щодо надання та прийняття наданих адвокатом послуг матеріали адміністративної справи не містять.
Таким чином, заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню, а саме з урахуванням встановлених обставин, відшкодуванню позивачу у зв`язку із розглядом цієї справи підлягають витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та правничою допомогою, на загальну суму 6813,19 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 252, 321, 325 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, просп. Перемоги, 14, м. Київ, 135, 01135) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору та у зв`язку із наданням правової допомоги у сумі 6813 (шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 19 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         Судді:                                                                                       О.О. Димерлій
                                                                                                           Т.М. Танасогло