УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/510/15-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф. 
Категорія 70 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І., 
з участю секретаря судового засідання Лісової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/510/15 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Васіної С.В.
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції неправомірними та зобов`язати державного виконавця виконати рішення суду від 21.03.2019 року по справі №95/1525/19, вказавши у довідці-розрахунку розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на листопад 2019 р. та станом на 18.12.2019 року у сумі не меншій, ніж 6 489,99 грн.
Скаргу мотивувала тим, що в Богунському відділі державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) на виконанні перебуває виконавчий лист №295/510/15-ц, виданий Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 (ід. номер НОМЕР_1 ) аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 16.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В подальшому, не погоджуючись з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів за період з травня 2018 р. по серпень 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсною довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем та обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2019 року, яке набрало законної сили 18.12.2019 року визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме за період з травня 2018 р. по серпень 2018 р. в сумі 6 734 грн.99 коп.
Стягувач ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із заявою про надання розрахунку заборгованості по аліментам за період з травня 2018 р. по березень 2020 р., з урахуванням рішення суду від 21.03.2019 року, однак отримала від державного виконавця довідку-розрахунок, у якій розрахунок заборгованості не відповідає дійсності.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги. Зокрема, зазначає, що суд у своїй ухвалі не обґрунтував чому він відхилив доводи скаржника та його представника про те, що сума заборгованості в розмірі 6489,99грн. станом на грудень 2019 року може почати зменшуватись тільки після 18.12.2019 у випадку, якщо боржник почне погашати цю заборгованість. Суд не обґрунтував причини відхилення доводів скаржника та його представника про те, що у квитанціях, поданих боржником державному виконавцю, не зазначено, що кошти сплачувались в рахунок погашення заборгованості з виплати аліментів. Окрім того наголошує, що суд неправомірно стягнув із стягувача судовий збір в сумі 420,40грн.
У відзиві на апеляційну скаргу Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі зазначає, що у довідці-розрахунку державним виконавцем враховано заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 6489,99 грн., визначену судовими рішеннями, та визначено розмір аліментів за період, коли боржник не працював з урахуванням сум його самостійної сплати аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що боржник звітував перед державним виконавцем шляхом надання квитанцій про сплату аліментів.
В суді апеляційної інстанції представник стягувача ОСОБА_4 надала детальні пояснення, аналогічні викладеному в апеляційній скарзі та просила її задовольнити. 
Державний виконавець Васіна С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.
Боржник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечив, пояснив, що сплачує аліменти на одну дитину в розмірі 1/3 частини усіх своїх доходів, заробітку, заборгованість по аліментах погасив, про сплату аліментів регулярно звітується перед державним виконавцем.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду від 21 березня 2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_2 про визнання недійсною довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем та обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів.
Визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , згідно рішення Богунського районного суду м. Житомир по справі № 295/510/15 за період з травня 2018 р. по серпень 2018 р. у сумі 6 734 грн. 99 коп., з яких: 2 908,33 грн. - заборгованість за травень 2018 р.; 2 163,33 грн. - заборгованість за липень 2018 р.; 1 663,33 - заборгованість за серпень 2018 р.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 березня 2019 року змінено - зменшено загальний розмір заборгованості за аліментами з 6 734 грн. 99 коп. до 6 489 грн. 99 коп. та розмір заборгованості за травень 2018 року з 2 908 грн. 33 коп. до 2 663 грн. 33 коп.
У названій постанові суд апеляційної інстанції встановив, що розмір аліментів, який належав до сплати за травень, липень та серпень 2018 року становив 2 663,33 грн. за кожний місяць. 
ОСОБА_2 за травень 2018 року аліменти не сплачені, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що заборгованість за цей місяць становить 2 663,33 грн.; за липень 2018 року сплачено 500 грн., а тому заборгованість за даний місяць становить 2 163,33 грн. (2 663,33 - 500); за серпень 2018 року сплачено 1 000 грн., а тому заборгованість за цей місяць становить 1 663,33 грн. (2 663,33 - 1 000).
Із скарги на дії державного виконавця вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії держаного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Васіної С.В. щодо визначення заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , вказавши у довідці-розрахунку розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на листопад 2019 року та станом на 18.12.2019 у сумі не меншій, ніж 6489,99грн. 
До скарги додано довідку-розрахунок, підписану головним державним виконавцем Васіною С.В. та начальником Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Савіною Н. від 24.06.2020 № 101003 (а.с.32).
Змістом зазначеної довідки станом на червень 2020 року підтверджується, що у графі «заборгованість на 30 число поточного місяця» за травень 2018 року зазначено суму - 2663,33грн., за липень 2018 року - 2163,33грн, за серпень 2018 року - 1663,33грн., що повністю відповідає сумам, зазначеним у виконавчому листі, виданому Богунським районним судом м. Житомира 14 січня 2020 року стягувачу ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 18.12.2019 (а.с.36).
В матеріалах справи містяться інші довідки-розрахунки державного виконавця - від 28.09.2020 №129689 станом на вересень 2020 року (а.с.62-66), від 02.02.2021 №11911/18.21 станом на січень 2021 року (а.с.128-131), де також у графі «заборгованість на 30 число поточного місяця» за травень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року проставлено відповідно заборгованість - 2663,33грн., 2163,33грн, 1663,33грн.
Отже, державним виконавцем у наведені вище довідки-розрахунки внесено дані щодо заборгованості, що встановлені постановою Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
З подальших розрахунків вбачається, що загальний розмір заборгованості як збільшувався, так і зменшувався, залежно від здійснених ОСОБА_2 проплат.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії державного виконавця щодо незазначення ним у довідці-розрахунку №101003 від 24.06.2020 суми заборгованості - 6489,99грн, визначеної судовими рішеннями, та не ставила вимог про визнання недійсною довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем, та обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів.
Неврахування суми заборгованості заявник пов`язувала із неправильним, на її думку, нарахуванням заборгованості державним виконавцем по аліментних платежах в подальшому, проте неоскарження дій державного виконавця у зазначеній частині виключає обов`язок суду робити висновки щодо не пред`явлених вимог, порушуючи принцип диспозитивності цивільного процесу. 
ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, які б давали підстави стверджувати про наявність у ОСОБА_2 заборгованості у розмірі більшому ніж зазначена у довідці-розрахунку державного виконавця, як і не доведено належними доказами неправильність здійснених розрахунків.
З огляду на наведене не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги щодо не включення держаним виконавцем визначеної судовими рішеннями заборгованості по аліментах у довідку-розрахунок.
Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, відмовивши у задоволенні скарги, а тому у цій частині судове рішення залишається без змін.
Разом з тим заслуговують на увагу доводи, наведені в апеляційній скарзі, щодо неправомірності стягнення із заявника суми судового збору.
Так, провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ані у розділі VII ЦПК, ані в Законі України «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.
У статті 4 Закону України «Про судовий збір» не визначено розмір ставки судового збору за подання скарги на дії державного виконавця.
Таким чином за подання до суду першої інстанції скарги на дії державного виконавця судовий збір не справляється.
Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Під час розгляду справи судом не встановлено розмір понесених судових витрат, отже підстави для їх стягнення з ОСОБА_1   відсутні.
За наведених обставин судове рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.
В решті ухвала суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2021 року скасувати в частині стягнення судового збору.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21.05.2021.

Головуючий                         Судді