КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 219/1316/16-ц                                                                      Головуючий у І-й інстанції - Волошин В.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/5690/2021                             Доповідач Заришняк Г.М

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 травня   2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів -  Кулікової С.В., Мараєвої Н.Є.
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Пац Євгенії Олегівни , діючої в інтересах Акціонерного товариства «ПриватБанк», на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
В лютому 2016р. ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є  АТ «ПриватБанк», звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2   про  стягнення    заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтуванні позову Товариство вказувало, що 31 жовтня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір №К4НОGA0000000078, відповідно до умов  якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 96 000,0 доларів США на термін до 31 жовтня 2022р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Свої зобов`язання позивач належним чином виконав. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509,526, 1054 ЦК України відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав,  не надавши своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідач станом на 03.02.2016 року має за кредитним договором заборгованість в розмірі 413 596,53 доларів США, яка складається з: 97206,81 доларів США - заборгованості за кредитом; 74934,14 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15552,00 доларів  США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 225903,55 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Посилаючись на викладене, Банк просив задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
 Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі Пац Є.О. , діюча в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.
Судові витрати покласти на відповідача
У поданому відзиві  відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду  залишити без зміни, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Представник  відповідача проти  апеляційної скарги  заперечував, вважаючи рішення суду законним. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 31 жовтня 2007р. між сторонами був укладений кредитний договір з терміном кредитування до 31 жовтня 2022р. включно, на підставі якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі                       96 000,00 доларів США на споживчі цілі, а також - у розмірі 15 709,08 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% (рахунок на перерахування комісії - НОМЕР_1 (МФО 305299) від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 %  від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «5» по «10» число кожного місяця.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.
Пунктами  2.2.2. та  2.2.3.кредитного договору визначено, що  позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Позичальник  також зобов`язується сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1. та 6.2. даного договору.
Згідно з п. 2.2.4. кредитного договору, позичальник зобов`язується погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1. та п. 2.3.3. цього договору.
Відповідно до п. 2.2.10. кредитного договору при настанні випадків, передбачених п. 2.3.3. даного Договору, позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі.
Згідно п. 7.1. кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 294,82 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
Відповідно до п. 7.1.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 7.1., повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 7.1. даного договору.
Відповідно до п. 7.3. кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека 3-кімнатної квартири загальною площею 55,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п. , надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.
Судом встановлено, що в порушення  п. 7.5. кредитного договору відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у порядку та строки, визначені кредитним договором не виконує, внаслідок чого  станом на 03 лютого 2016р. у нього утворилась заборгованість, загальний розмір якої  становить  97 206,81 доларів США, що по курсу НБУ становить 2 514 740,17 грн., в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 30 532,94 доларів США, що складає еквівалент 789 887,16 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами 74 934,17 доларів США, що складає еквівалент 1 938 546,98 грн., в тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом 74 230,17 доларів США, що складає еквівалент 1 920 334,50 грн.; заборгованість з комісії 15 552,0 доларів США, що складає еквівалент 402 330,24 грн.; загальна сума нарахованої пені 225 903,55 доларів США, що складає еквівалент 5 844 124,84 грн.
Всього заборгованість за кредитом становить 413 596,53 доларів США, що складає еквівалент 10 699 742,23 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи  з наступного.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).
Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).
За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Судом встановлено, і це не оспорювалося представниками сторін в судовому засіданні, що відповідач, як позичальник за кредитним договором, не виконує своїх зобов`язань з 11 травня 2009р.
Згідно з п. 7.1.2. кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 7.1.1. (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі),  в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.
Таким чином, враховуючи положення п.п. 7.1.2. кредитного договору, строк виконання основного зобов`язання змінено, а тому у позичальника виникало зобов`язання достроково виплатити суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції - 30 вересня 2009р.
Зазначеним пунктом кредитного договору сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.
Дане положення відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі №6-900цс 16 та у постанові Верховного Суду  від 29.08.2018 р. у справі №468/411/16 ц.
Отже, у зв`язку зі зміною строків виконання зобов`язань позичальником в повному обсязі перед кредитором, що прямо передбачено сторонами в п.п. 7.1.2.  кредитного договору, кредитор (банк) зобов`язаний був звернутись до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права, з урахуванням положень п. 4. 5 кредитного договору щодо встановленого сторонами п`ятирічного строку позовної давності,  в строк не пізніше вересня 2014р., натомість Банк  звернувся до суду з даним позовом лише в лютому 2016р.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).
Відповідачем була подана заява про  застосування строку позовної давності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.
При цьому, право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.
Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України викладеними в  п. 11 від 18 грудня 2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.
 Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсніобставини справи, зібраним доказам надав належну правову оцінку та  й прийшов до обґрунтованого висновку  про те, що  відповідач  ОСОБА_4   не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, однак позивачем був пропущений строк звернення з даним позовом  до суду, що є підставою для відмови у позові, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності.
Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути  скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Посилання представника позивача на те, що протягом 2017-2018 р.р. представниками відповідача під час розгляду даної справи  було підписано Акти звірки заборгованості за кредитним договором №К4НОGA0000000078 від 31.10.2007 р., що перервало перебіг позовної давності за вимогами до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, є безпідставним й не мають правового  значення, оскільки такі дії вчинені поза межами позовної давності, а тому не переривають перебіг позовної давності.  Дані доводи представника позивача спростовуються правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 р. в справі №547/838/17.
Доводи апеляційної скарги про те, що  строк позовної  давності був перерваний в січні 2014 року  зверненням ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом  до Шевченківського районного суду м. Києва  із позовом до  ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення (справа №761/164/14-ц),  не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
У постанові Великої Палати від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц (провадження № 14-159цс19) викладено висновок про те, що позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-1763цс16 позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Не перериває перебігу такого строку подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 183/183/16-ц (провадження № 61-21050св18) суд дійшов висновку, про те, що подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не перервало позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет застави. На вимоги про звернення стягнення на заставлене майно поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).
ПАТ КБ «ПриватБанк» в січні 2014 року звернувся з позовом до  ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення (справа №761/164/14-ц). В даній справі відповідачем є боржник ОСОБА_2 , тобто інша особа,   а предметом позову є стягнення кредитної заборгованості. Отже відсутні підстави вважати, що  зверненням ПАТ КБ «ПриватБанк» у січні 2014 року  з позовом  про звернення стягнення на предмет іпотеки було перервано строки позовної давності.
 
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -

П О С Т А Н О В  И В :

Апеляційну скаргу  Пац Євгенії Олегівни , діючої в інтересах Акціонерного товариства «ПриватБанк», залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року  - залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.
Повний текст постанови виготовлений 31 травня 2021 року.
 
 Головуючий
 
  Судді: