Ухвала

31 травня 2021 року
м. Київ

справа № 205/5324/20
провадження № 51-2286 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                              ОСОБА_1 ,
суддів                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого                           2021 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня                            2020 року, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Дніпра,
засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК.
2. За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку,                            ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 02 липня 2020 року приблизно о 12:30 таємно, у приміщенні магазину «Сладкоєжка» розташованого за адресою:                          м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 32-В шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном «Redmi 7А», належним ОСОБА_5 та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнової шкоди на суму 2066,67 грн. 
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
4. На обґрунтування своєї позиції щодо м`якості призначеного покарання прокурор зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обираючи покарання засудженому, не повною мірою врахував особу винного, який 9 разів притягувався до кримінальної відповідальності за злочини різного ступеню тяжкості, на час ухвалення вироку жодна зі судимостей не знята й не погашена в установленому законом порядку, а також обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину, які мають значення для призначення більш суворого покарання, тобто наводить обставини, які, на його думку, свідчать про неможливість застосування до засудженого інституту умовного звільнення.
5. Вважає, що апеляційний суд усупереч вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) не спростував доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, що призвело до призначення м`якого покарання. 
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу подано належною особою протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                      ОСОБА_2                        ОСОБА_3