ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       24 червня 2021 року                                                                м. Чернівці
Справа № 727/182/21
Провадження №22-ц/822/568/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Литвинюк І.М.
суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.         
секретар – Скрипка С.В.,
учасники справи: 
позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2021 року, головуючий у І-й інстанції – Танасійчук Н.М.,

ВСТАНОВИВ:
ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» у грудні 2020 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Посилалося на те, що 12 червні 2020 року на 51 км а/д Київ – Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес_Бенц», д.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача  ОСОБА_1 та автомобіля «Renault» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.
Вказувало на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання страхового випадку діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № 274343а9н. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страховика - АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 274343а9н від 10 жовтня 2019 року.
Згідно з рахунком №00050 від 19 червня 2020 року, виконаного ФОП « ОСОБА_3 », та ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 19 червня 2020 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault» д.н. НОМЕР_2 склала 255 769,38 грн. 
Виконуючи взяті на себе зобов`язання Договору страхування, АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого згідно з розрахунком суми страхового відшкодування та страхового акту № ARX 2587987 склало 183 760 грн. Вказана сума була виплачена позивачем на користь потерпілого.
Просило стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 183 760 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
На зазначене рішення ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» подало апеляційну скаргу. 
В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. 
Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні ДТП.
Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладено на відповідача. 
Обставини, встановлені в постанові Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року щодо відповідача, мають преюдиційне значення його вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За змістом частин четвертої та шостої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами четвертої та шостої статті 19, частини першої статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 червня 2020 року на 51 км а/д Київ – Чоп, за участю автомобіля Mersedes-benz» д.н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року №370/1365/20 не встановлювалася, а інших доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди станом на час розгляду справи суду не надано.
З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12 червні 2020 року на а/д Київ – Чоп на 51 км сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес_Бенц» д.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача  ОСОБА_1 та автомобіля «Renault» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Класік» №274343а9н від 10 жовтня 2019 року застраховано транспортний засіб «Renault» д.н. НОМЕР_2 , власником якого є СТОВ «Прикордонне».
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження у справі закрито внаслідок закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Законом (статті 9, 22-31, 35, 36) передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Статтею 27 ЗУ «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі звітом про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №9727 від 30 червня 2020 року, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, становить 133 624,42 грн.
Відповідно до страхового акту № АRX2587978 від 10 липня 2020 року та розрахунку сума страхового відшкодування складає 183 760 грн.
Як вбачається з платіжного доручення № 686201 від 13 липня 2020 року, позивач виплатив ТОВ «Прикордонне» страхове відшкодування в розмірі 183 760 грн.
Верховний Суд у своїх постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 зазначав, що з правового аналізу п.7 ч.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.
Так, частиною 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин.
Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.
Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 329/382/19.
З огляду на вищевикладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 12 червня 2020 року, належних та допустимих доказів невинуватості та доказів на спростування доводів позивача матеріали справи не містять.
Колегія суддів вважає, що апелянтом доведено вину відповідача в ДТП, яке сталося 12 червня 2020 року, що спричинило за собою необхідність страхового відшкодування, за яким позивачу перейшло право регресної вимоги до відповідача.
В силу вимог пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою.
Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
У пункті 32.7 статті 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, який згідно зі звітом №9727 становить 133 624,42 грн.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» знайшли часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.
Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно не може вважатися законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн, а за подачу апеляційної скарги - 4 134,60 грн, а всього - 6 236, 60 грн.
Розмір задоволених позовних вимог становить 72,71 % від ціни позову (183 760 грн).
Отже, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» слід стягнути 4 534, 63 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (ЄДРПОУ 20474912) завдані збитки в розмірі 133 624 (сто тридцять три тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 42 копійки. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія  «АРКС» (ЄДРПОУ 20474912)  4 534 гривні 63 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк                                                         
Судді:                                                                 А.І. Владичан 

                                       І.Н. Лисак