Постанова
Іменем  України
 
11 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/4930/18
 
провадження № 61-3690 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,                    Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, 
відповідачі: партнерство з обмеженою відповідальністю «Тайленнор         Трейд ЛП», акціонерне товариство «Луна Парк Інвестмент корп.»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 
2021 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Громіка Р. Д., Сегеди С. М.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі публічного акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об`єднання «Оріон» (далі - ПАТ «МВО «Оріон»)звернувся до суду з позовом до партнерства з обмеженою відповідальністю «Тайленнор Трейд ЛП» (далі - ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП»), акціонерного товариства «Луна Парк                     Інвестмент корп.» (далі - АТ «Луна Парк Інвестмент корп.») про стягнення збитків.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 16 червня 2010 року у справі № 20-6-15/79-08-1666, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12 серпня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 15 грудня 2010 року, частково задоволено позов прокурора, визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщень будівлі лікувально-оздоровчого комплексу « Оріон », загальною площею 13 924,3 кв. м, який розташовано по вул. Літературній, 10 у м. Одесі , укладений 05 вересня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю ліковально-оздоровчим комплексом «Оріон» та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінвестенерго» і договір купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінвестенрго» та товариством з обмеженою відповідальністю «Офісно-промисловий термінал» (далі - ТОВ «Офісно-промисловий термінал»). Зобов`язано ТОВ «Офісно-промисловий термінал» повернути АТ «МВО «Оріон» вищевказане нерухоме майно. 
Після набрання зазначеним судовим рішенням законної сили, ухвалою господарського суду Одеської області від 07 вересня 2010 року у справі                  № 30/125-10-3430 затверджено мирову угоду від 27 серпня 2010 року, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісно-торгівельна компанія «Сафар» (далі - ТОВ «СТК «Сафар») та ТОВ «Офісно-промисловий термінал», відповідно до якої вищезазначене нерухоме майно перейшло до ТОВ «СТК «Сафар». 
Постановою Одеського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Одеської області від 07 вересня 2010 року скасовано, справу передано на розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11 червня 2014 року                    у справі № 30/125-10-3430 позов ТОВ «СТК «Сафар» залишено без розгляду. 
Проте 13 листопада 2013 року, до скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди, ТОВ «СТК «Сафар» на підставі двох договорів купівлі-продажу відчужило, за кожним по Ѕ частки вищевказаного нерухомого майна на користь закритого акціонерного товариства «Гарцинія». 
21 жовтня 2015 року закрите акціонерне товариство «Гарцинія» на підставі двох договорів купівлі-продажу відчужило по Ѕ частці спірного нерухомого майна на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
01 грудня 2015 року спірні приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу « Оріон » відчужені за договорами купівлі-продажу № 1230, 1231 по 18/100 частки та 18/100 часток на користь ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП»                 та за договором купівлі-продажу № 1232 64/100 частки на користь АТ «Луна Парк Інвестмент корп.». 
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2016 року у справі № 520/17356/15-ц позов акціонерного товариства «Брайтлан юніверсал АГ» (далі - АТ «Брайтлан юніверсал АГ») задоволено. Стягнуто                    з АТ «Луна Парк Інвестмент корп.» на користь АТ «Брайтлан юніверсал АГ» грошові кошти за договором позики від 20 червня 2014 року, укладеним між сторонами, у розмірі 5 445 440 доларів США, що еквівалентно 133 413 280 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки                 від 16 грудня 2015 року, укладеним між АТ «Брайтлан юніверсал АГ» та           АТ «Луна Парк Інвестмент корп.», ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП», а саме:                      на 64/100 частки приміщення будівлі, загальною площею 13 924,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 10 , шляхом продажу на прилюдних торгах. Стягнуто з ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП» на користь                         АТ «Брайтлан юніверсал АГ» грошові кошти за договором позики                         від 20 червня 2014 року, укладеним між останніми у розмірі 3 063 060 доларів США, що еквівалентно 75 044 970 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16 грудня 2015 року, укладеним між сторонами, а саме: на 18/100 частки приміщення будівлі, загальною площею 13 924,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 10 , шляхом продажу на прилюдних торгах. Стягнуто з ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП» на користь АТ «Брайтлан юніверсал АГ» грошові кошти за договором позики             від 20 червня 2014 року, укладеним між останніми, у розмірі 3 063 060 доларів США, що еквівалентно 75 044 970 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним договором іпотеки, а саме: на 18/100 частки приміщення будівлі, загальною площею 13 924,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 10 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулись, від 19 липня 2016 року АТ «Брайтлан юніверсал АГ» є власником спірних нежитлових приміщень оздоровчого комплексу « Оріон », розташованого по вул. Літературній, 10 у м. Одесі , а саме 18/100 частки, 18/100 частки та 64/100 частки. 
У подальшому спірне нерухоме майно було неодноразово перепродано. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року           у справі № 522/23375/17 відмовлено у задоволені позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон»                          до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного підприємства «ТАУ» про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, а саме приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу « Оріон ». Вказаним судовим рішенням у справі № 522/23375/17 встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло із державної власності незаконно поза волею власника, проте не може бути витребувано в останніх власників на підставі положень частини першої статті 388 ЦК України, оскільки набуто ними з прилюдних торгів, проведених на виконання рішення суду. 
Останніми власниками, яким належало спірне нерухоме майно до проведення прилюдних торгів на виконання рішення суду були ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП», АТ «Луна Парк Інвестмент корп.», тому відповідно до положень ЦК України саме на них покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану державі. 
З урахуванням викладеного заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон» просив суд стягнути з ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП» на користь держави збитки у вигляді вартості втраченого майна у розмірі 74 942 268 грн та з АТ «Луна Парк Інвестмент корп.» на користь держави збитки у вигляді вартості втраченого майна у розмірі 133 230 697 грн.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2019 року              у складі судді Бондара В. Я. позов заступника прокурора Одеської області             в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон»залишено без задоволення. 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прокурором належними та допустимими доказами не доведено усіх елементів цивільно-правової відповідальності встановлених для відшкодування шкоди, а саме вину відповідачів, які не були першими, хто придбав спірне нерухоме майно,    що не підлягало відчуженню, не доведено протиправну поведінку саме          ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП» та АТ «Луна Парк Інвестмент корп.», відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками позивачу. Також розмір шкоди визначений не на час вирішення справи.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2021 рокуапеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон» задоволено частково, рішення районного суду скасовано. Провадження у справі за позовом заступника Одеської обласної прокуратури                 в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон» до ПОВ«Тайленнор трейд ЛП», АТ «Луна парк Інвестмент корп.» про стягнення збитків у вигляді вартості втраченого майна закрито. Роз`яснено позивачу право на звернення з цим позовом                        у порядку господарського судочинства. Роз`яснено позивачу його право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи                         за встановленою юрисдикцією.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вирішено спір, де позивачем є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон» з іноземними компаніями, які є юридичними особами, а саме ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП», АТ «Луна Парк Інвестмент корп.». Таким чином, вказаний спір виник між юридичними особами, які є суб`єктами господарювання, унаслідок чого відповідно до пункту 15 частини першої  статті 20 ГПК України він підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 522/4930/18                з Приморського районного суду м. Одеси. 
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Предметом позову були не договірні правовідносини між юридичними особами, пов`язані зі здійсненням господарської діяльності,          а майно, яке незаконно вибуло з державної власності розташоване у Приморському районі м. Одеси, тому вірно цей позов подано за місцем розташування спірного майна, до суду загальної юрисдикції. Статтею 20 ГПК України визначено вичерпний перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі. 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм процесуального права,                     а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий                       і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним                   і безстороннім судом, встановленим законом.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням                           у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожен із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
У ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник приватноправових відносин. Отже, у порядку цивільного судочинства зазвичай можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесене до інших видів судочинства.
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності(крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15 частини першої статті 20 ГПК України). 
Апеляційний суд на підставі вищевказаних вимог процесуального законодавства дійшов правильного висновку про те, що у цій справі спір виник між державою - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон», в інтересах яких позов подано прокурором,                           та ПОВ «Тайленнор Трейд ЛП», АТ «Луна Парк Інвестмент корп.», тобто між юридичними особами. 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що за суб`єктним складом цей спір підпадає під дію вимог ГПК України.
Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що спір у справі виник між юридичними особами, які є суб`єктами господарювання, унаслідок чого відповідно до пункту 15 частини першої  статті 20 ГПК України він підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, тому апеляційний суд дійшов законного і обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги прокурора. 
Посилання прокурора в касаційній скарзі щодо територіальної підсудності            не є предметом касаційного перегляду. 
До подібних висновків щодо юрисдикційності спору дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, провадження № 12-199 гс 18; від 22 вересня 2020 року справі № 910/378/19, провадження № 12-23 гс 20.
У зв`язку з цим Верховний Суд зазначає, що позивач - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в особі ПАТ «МВО «Оріон», як суб`єкт господарювання, як особливий суб`єкт господарських відносин не позбавлений права звернутися до суду відповідно до юрисдикційності спору. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури              залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник