ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
19 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5614/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в   м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року ( суддя першої інстанції Артоуз О.О.) у справі №280/5614/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району     про стягнення щорічної грошової допомоги,- 
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2020 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, відповідно до якого просив:  - зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити  йому виплату коштів у розмірі 23950,00 гривень     як недоплачену  грошову  допомогу   до 5 травня,  як учаснику бойових дій за період   2017-2020 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, визначені Законом України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту". Відповідно до статті 12 цього Закону  йому  має щорічно до 5 травня виплачуватись разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, відповідачем, протягом 2017 - 2020 років, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня  виплачена позивачу в розмірі меншому, ніж це передбачено законом. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду про захист порушеного права. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №280/5614/20 позовні вимоги ОСОБА_1  до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району     про стягнення щорічної грошової допомоги задоволені частково.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (з урахуванням раніше виплачених сум).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно зі статтею 12 Закону  України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту",   учасникам бойових дій щорічно виплачується разова грошова допомога до 5 травня. Разова грошова допомога до 5 травня фінансується виключно з Державного бюджету України. На час прийняття   Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»   та   постанови КМУ від 19 лютого 2020 року № 112   «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не втратило чинність. Бюджетні призначення на виплату щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році доведені Управлінню у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 та паспортом бюджетної програми на 2020 рік. Отже, виплата спірної допомоги позивачу, в сумі 1390,00 грн здійснена Управлінням у розмірі встановленому паспортом бюджетної програми на 2020 рік, який затверджено наказом Міністерства соціальної політики України.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог   ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи,   ОСОБА_1   має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 01.03.2017.
Так судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що позивачу як учаснику бойових дій виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі: за 2017 рік – 1200 грн., за 2018 рік – 1265 грн., за 2019 рік – 1295 грн., за 2020 рік – 1390 грн.
28.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, який передбачений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 2017 по 2020 роки.
Листом від 14.07.2020 № 4-892 Управління соціального захисту населення по Шевченківському району Запорізької міської ради повідомило  позивача про відсутність підстав для виплатити останньому допомоги у збільшеному розмірі.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови та нездійснення донарахування недоплаченої щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій до 05 травня, у розмірі п`яти   мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 27.02.2020 у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій , як п`ять мінімальних пенсій за віком.
Здійснюючи апеляційний перегляд  у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, та залишаючи  без змін рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначає :
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Правовий статус ветеранів війни визначає   Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22 жовтня 1993 року(далі - Закон №3551-XII).
Згідно з частиною 5статті 12 Закону №3551-XII(в редакції   Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20   розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня   2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину 5   статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідаютьКонституції України(є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня   2007 року.
В подальшому   Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин"(набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12,13,14,15 та16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів   Бюджетного кодексу України  з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"   і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.
Зокрема, у постановах Кабінету Міністрів України визначено наступні розміри виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій: в 2017 році   1200,00 гривень відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»; в 2018 році   1265,00 гривень відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»; в 2019 році   1295,00 гривень відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року №237 «Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»; в 2020 році   1390,00 гривень відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»   (набрала чинності 25 лютого 2020 року).
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у   справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей12,13,14,15та16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей12,13,14,15та16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним Кодексом  України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей   12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення  статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме:    щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові № 112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої           Законом № 3551-XII, у розмірі меншому, ніж це передбачено   статтею 12 цього Закону.
Отже, на час виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII  і    Постанова № 112.
Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги  особам з інвалідністю внаслідок війни,    у 2020 році слід застосовувати не Постанову № 112, а  Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.
Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Відповідно до частини 1   статті 28 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року  становить - 1638 гривень.
Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році становить 8190,00 гривень (1638,00 гривень х 5).
Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено в 2020 році у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5   статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду  першої інстанції у даній справі,   стосовно  порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі та необхідності відновлення цього права    шляхом визнання протиправними дій відповідача в частині відмови у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в належному розмірі та зобов`язання сплатити недоплачену суму допомоги.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду   від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20)
Доводи скаржника  про неможливість здійснення своїх зобов`язань через ненадходженння коштів від головного розпорядника, не ґрунтується на вимогах   закону   та є безпідставним.
За приписами пункту 1 частини першої   статті 316 КАС України   суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив  судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, судова колегія  дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329,   331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району  на  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №280/5614/20 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №280/5614/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.    
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко