ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5745/21 Справа № 182/8447/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 182/8447/15-ц
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши  у спрощеному позовному провадженні,  у порядку  ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 19.11.2012 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у Анкеті-Заяві. 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 31.10.2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 24314,09 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 14923,29 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 7106,80 грн., заборгованості за пенею та комісією – 650 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1134 грн. – штрафу (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 14923,29 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 07,42 грн.
В задоволенні частини позовних вимог про стягнення суми в розмірі 9390,80 коп. відмовлено. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї на корись позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14923,29 грн. та відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що за виданою їй кредитною карткою було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300 грн., згоду на збільшення кредитного ліміту вона не надавала, що свідчить про неправомірність його збільшення, отже, саме 300 грн. можуть бути стягнуті з неї на користь позивача.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7106,80 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 650 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1134 грн. – штрафу (процентна складова) та розподілу судових витрат по справі, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» надано належні та допустимі докази надання позичальнику кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14923,29 грн., яка утворилась у зв`язку з неповерненням відповідачем отриманих кредитних коштів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність АТ КБ «ПриватБанк» надання позичальнику кредитних коштів, однак не може повністю погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19.11.2012 року відповідач звернулась до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300 грн. на відкритий картковий рахунок. При цьому, як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 25.07.2013 року кредитний ліміт збільшено до 4000 грн., 02.08.2013 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн., 11.10.2013 року кредитний ліміт збільшено до 15000 грн. (а.с.71). Вказані зміни кредитного ліміту за кредитною карткою також підтверджуються випискою з особового рахунку відповідача, відповідно до якої відповідач активно користувалась кредитними коштами в межах збільшеного кредитного ліміту (а.с.82-85).
Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача, зокрема заборгованість за тілом кредиту яка, за розрахунком позивача, станом на 31.10.2015 року становить 14923,29 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 19.11.2012 року ОСОБА_1 була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом у розмірі 300 грн. на платіжну картку. В подальшому встановлений кредитний ліміт змінювався, зокрема 25.07.2013 року кредитний ліміт збільшено до 4000 грн., 02.08.2013 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн., 11.10.2013 року кредитний ліміт збільшено до 15000 грн. (а.с.71).
За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, виписки з рахунку відповідача, в період з 19.11.2012 року по 31.10.2015 року, активно користувалась кредитними коштами, наданими їй ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», в межах збільшеного кредитного ліміту за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом здійснення платежів та погашення заборгованості за карткою.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2015 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за поточним тілом кредиту – 14923,29 грн. (том 1 а.с.3-4).
Колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7776,21 грн. заборгованості за тілом кредиту, оскільки, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, розрахунку, проведеного судом першої інстанції, який перевірено колегією суддів, та виписки з особового рахунку відповідача, за період з 19.11.2012 року по 31.10.2015 року відповідач по справі активно користувалась кредитними коштами, поповнювала мобільний телефону, знімала готівку, переводила кошти на іншу картку та розплачувалася картками, загальний розмір використаних відповідачем кредитних коштів здійснено на суму 27660,18 грн., при цьому відповідач повернула 19883,97 грн. в рахунок погашення отриманих нею кредитних коштів, що свідчить про те, що відповідач має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 7776,21 грн., виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (27660,18 грн. – 19883,97 грн. = 7776,21 грн.). 
На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14923,29 грн., оскільки розмір заборгованості за тілом кредиту, за розрахунком колегії суддів, становить 7776,21 грн. та підтверджений належними та допустимими доказами по справі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, заслуговують на увагу. 

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано, що за виданою їй кредитною карткою було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300 грн., згоду на збільшення кредитного ліміту вона не надавала, що свідчить про неправомірність його збільшення, отже, саме 300 грн. можуть бути стягнуті з неї на користь позивача, оскільки факт користування кредитними коштами відповідачем не заперечується. Крім того, матеріалами справи встановлено, що за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: 25.07.2013 року кредитний ліміт збільшено до 4000 грн., 02.08.2013 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн., 11.10.2013 року кредитний ліміт збільшено до 15000 грн. (а.с.71). Вказані зміни кредитного ліміту за кредитною карткою також підтверджуються випискою з особового рахунку відповідача, відповідно до якої відповідач активно користувалась кредитними коштами в межах збільшеного кредитного ліміту. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 14923,29 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 7776,21 грн. та відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 7147,08 грн. 
В іншій частині рішення суду не оскаржено.
На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно від задоволених позовних вимог, по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 913,50 грн. (а.с.122, 140).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 14923 грн. 29 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 7776,21 (сім тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 21 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту станом на 31 жовтня 2015 року. 
В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2012 року в розмірі 7147 грн. 08 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту станом на 31 жовтня 2015 року – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 913 (дев`ятсот тринадцять) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.
Головуючий:
Судді: