П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  143/1039/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бойко А.В. 
          Суддя-доповідач:  Моніч Б.С. 

22 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича  на  рішення   Погребищенського районного суду Вінницької області  від  27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича про  визнання протиправними дій та скасування постанови серії ДП18 №775832 від 29.08.2020, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича, в якому просив визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №775832 від 29.08.2020 про накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст.126 КУпАП, за порушення вимог п. 2.1а ПДР України не пред`явлення для перевірки посвідчення водія, винесену інспектором взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченком В. В.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ним не було вчинено порушень Правил дорожнього руху, постанова про накладення адміністративного стягнення винесена протиправно при відсутності законних підстав притягнення до адміністративної відповідальності та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Оскільки правил дорожнього руху він не порушував, вважає, що зупинка та перевірка документів інспектором поліції була протиправною. Також вказує, що при винесенні вищезазначеної постанови було порушено його право на захист.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича серії ДП18 №775832 від 29.08.2020 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст.126 КУпАП.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрито.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
29.08.2020 інспектором взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченком В. В. винесено постанову серії ДП18 №775832 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
З даної постанови вбачається, що позивач, 29.08.2020 керуючи транспортним засобом "DAEWOO LANOS", д. н. НОМЕР_1 , в м. Вінниця по вул. Магістратській, 41, не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1а ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1ст. 126 КпАП України.
Підставою для зупинки вказаного транспортного засобу стало порушення вимог дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" та здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора.
Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" та здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора, то вимоги відповідача про пред`явлення документів є незаконними, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст.126 КУпАП.
Суд першої інстанції також зазначив, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення інспектором поліції порушено вимоги ст. ст. 280, 268 КУпАП, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором проігноровано клопотання позивача про надання можливості скористатись правовою допомогою. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник, посилаючись на правову позицію Верховного суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених упункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року 580-VIII (далі - Закон 580-VIII) встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону 580-VIII передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Нормами абз. 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Так, зокрема, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" 3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, колегія суддів зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частина перша статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, інспектором взводу 2 роти 1 БУПП у Вінницькій області Гребінченком В. В. винесено постанову серії ДП18 №775832, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. 
Відповідно до вищевказаної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом "DAEWOO LANOS", д. н. НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія.
Суд, дослідивши відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, встановив, що позивач не надав на вимогу інспектора посвідчення водія, що свідчить про порушення останнім п.2.1, п.2.4 Правил дорожнього руху України, та зазначив про незаконність такої вимоги. Позивач зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред`явлення йому доказів вчинення ним порушення Правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу.
Отже, сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія. Предметом спору в цій справі є, зокрема законність вимоги інспектора про надання документів.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що він не зобов`язаний пред`являти документи які передбачені в п.2.1 Правил дорожнього руху України працівнику поліції з наступних підстав.
Відповідно до норм ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
В даній справі, підставою для зупинки вказаного транспортного засобу стало порушення вимог дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" та здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора.
Отже, дії інспектора поліції щодо зупинки керованого позивачем автомобіля та його вимога пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія, ґрунтуються на вимогах закону.
При цьому, недоведеність відповідачем здійснення позивачем порушення вимог дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" та здійснення проїзду на забороняючий сигнал світлофора, не спростовує правильності зупинки поліцейським керованого позивачем автомобіля.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25.09.2019р. у справі 127/19283/17 із змісту якої видно про помилковість позиції скаржника про наявність у нього права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету - 2.2 Проїзд без зупинки заборонено (у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимога інспектора про надання документів до перевірки була законною, проте не виконана позивачем.
Таким чином, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Водночас, з відеозапису, наданого представником відповідача, встановлено, що посадова особа, яка розглянула справу стосовно позивача – інспектор ОСОБА_2 , не вжив належних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати його право на отримання правової допомоги, незважаючи на клопотання позивача про надання такої можливості.
Відповідно до п. 5 розділу ІІІ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.
Положеннями КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд звертає увагу, що при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до адміністративної відповідальності складання процесуального документа повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України "Про Національну поліцію".
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Як встановлено судом, поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, на чому також наголошує позивач у своєму позові.
Таким чином, застосований інспектором алгоритм дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення унеможливив реалізацію позивачем прав, регламентованих статтею 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.
Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.
Разом з тим, досліджені матеріали  адміністративної справи вказують на те, що в діях позивача можуть вбачатися ознаки окремого або окремих правопорушень, а можливо і склад правопорушення.
Ці обставини не дають можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
За встановлених обставин справи саме таким чином і мав діяти суд першої інстанції.
З цих підстав, виходячи із згаданих повноважень, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування спірної постанови з направленням справи на новий розгляд уповноваженим органом.
Новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього. З іншого боку відповідач матиме можливість усунути ті недоліки своїй попередніх дій, які згадувалися судом раніше.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що також має наслідком його скасування.
Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати прийнявши нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП направити Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області на новий розгляд.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За змістом пункту 3 частини третьої статті 317 КАС порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Отже, враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
За змістом частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Враховуючи, що суд першої інстанції зазначених дій не вчинив, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, яким скасовує спірну постанову, а справу про адміністративне правопорушення (яка складається виключно зі спірної постанови), надсилає на новий розгляд до компетентного органу, тобто відповідачу.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича задовольнити  частково.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ДП18 №775832 від 29.08.2020 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №1 БУПП у Вінницькій області Гребінченка Владислава Валентиновича серії ДП18 №775832 від 29.08.2020 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст.126 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст.126 КУпАП направити Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області на новий розгляд.      
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  22 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.