УХВАЛА

15 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/8696/2020
адміністративне провадження № К/9901/19913/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №520/8696/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив: визнати незаконною відмову відповідача надати публічну інформацію згідно із його запитом від 11 червня 2020 року №2; зобов`язати Міністерство юстиції України надати відповідь на його запит від 11 червня 2020 року №2 про отримання публічної інформації, а саме: надіслати позивачу поштою та електронною поштою копії рішень, оформлених протоколом Дисциплінарної комісії приватних виконавців за 2020 рік.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо відмови у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 11 червня 2020 року №2 про отримання публічної інформації у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зобов`язано Міністерство юстиції України надати позивачу згідно з його запитом публічну інформацію щодо рішень, оформлених протоколом Дисциплінарної комісії приватних виконавців за 2020 рік, доступ до якої необмежений, у відповідності до вимог   Закону України «Про доступ до публічної інформації». У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі 520/8696/20 задоволено частково.
Прийнято додаткове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000, 00 грн.
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
31 травня 2021 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на додаткове судове рішення вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судового рішення по суті позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності- як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи стосовно оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Натомість обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що додаткову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року прийнято у справі незначної складності, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, то у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,  

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №520/8696/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк