Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р. 	Справа № 520/8736/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини   НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020, по справі № 520/8736/2020
за позовом      ОСОБА_1  
до    Військової частини   НОМЕР_1                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати (виплати в неповному обсязі) ОСОБА_2 компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі передбаченому законодавством, а саме: виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити компенсацію за піднайом житла у розмірі, визначеному законодавством, а саме виходячи з норм грошової компенсації дії обласних центрів за 2019 та січень-червень місяць 2020 у розмірі 15900 грн.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1  здійснювати ОСОБА_2 виплату компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати (виплати в неповному обсязі) ОСОБА_2 компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі передбаченому законодавством, а саме: виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити компенсацію за піднайом житла у розмірі, визначеному законодавством, виходячи з норм грошової компенсації дії обласних центрів за 2019 та січень-червень місяць 2020.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Військова частина НОМЕР_1 , не погоджуючись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з січня 2019 військова частина НОМЕР_1 здійснює нарахування та виплату компенсації за піднайом житла військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 (місце дислокації якої смт. Рогань, Харківський район, Харківська область), в розмірі, передбаченому наказом Міністерства оборони України про бюджетну політику Міністерства оборони України на відповідний рік.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, з 18.07.2011 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_3 . 
З лютого 2013 позивач перебуває на квартирному обліку в Збройних Силах України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 130 від 23.06.2017 ОСОБА_2 , старший інженер радіолокаційного комплексу радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , який наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 07.06.2017 № 10 від займаної посади увільнений та призначений начальником автомобільної служби технічної частини цієї самої частини, з 23.06.2017 справи та посаду прийняв, до виконання обов`язків приступив.
Отже, позивач проходить службу на посаді начальника автомобільної служби технічної частини військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 140 від 05.03.2019, № 196 від 01.04.2019, № 239 від 23.04.2019, № 316 від 23.05.2019, № 364 від 19.06.2019, № 434 від 22.07.2019, № 492 від 22.08.2019, № 563 від 23.09.2019, № 624 від 23.10.2019, № 793 від 26.11.2019, № 890 від 17.12.2019, № 70 від 03.02.2020, № 159 20.03.2020, № 219 від 24.04.2020, № 264 від 18.05.2020, № 346 від 24.06.2020, № 384 від 15.07.2020 «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частин НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень» грошова компенсація піднайом (найом) жилих приміщень позивачу виплачена, як військовослужбовцю підпорядкованого військовій частині НОМЕР_1 підрозділу військової частини НОМЕР_2 , за 2019 у розмірі 1700 грн., за січень-червень 2020 у розмірі 1900 грн. 
Позивач, вважаючи відповідні дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати компенсації за піднайом житла не у повному обсязі протиправними, звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій, з огляду на відсутність доказів наявності у позивача зареєстрованих прав на нерухоме майно або повідомлення ним недостовірних відомостей під час подання рапорту про виплату грошової компенсації за найм житла.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Згідно з абз. 3, 4 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.
У разі відсутності жилих приміщень для проживання військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.
Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку № 450.
Пунктом 1 Порядку № 450 визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКАВ.
Згідно з п. 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази.
Відповідно до п. 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при визначенні розміру грошової компенсації військовослужбовця за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначальним є саме місце проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини, а не територіальне місце розташування чи юридична адреса військової частини.
Крім того, відповідно до п. 3 Порядку № 450 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку   та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА  на відповідний рік.
Згідно з п. 6  розд. V Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, конкретний розмір компенсації за піднайом щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.
Так, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік» з 01 січня 2019 розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) ними жилих приміщень встановлюється - в обласних центрах - 2500 грн., в інших населених пунктах - 1700 грн.
Згідно з наказом Міністерства оборони України від 18.02.2020 № 45 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік» з 01 січня 2020 розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) ними жилих приміщень встановлюється - в обласних центрах - 2850 грн., в інших населених пунктах - 1900 грн.
Із матеріалів справи встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача, та згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 про перевірку житлових умов проживає позивач в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 проходить службу на посаді начальника автомобільної служби технічної частини Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частині) № 130 від 23.06.2017 позивач з 23.06.2017 справи та посаду прийняв, до виконання обов`язків приступив.
Військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , та територіально розташована в смт. Рогань, Харківського району, Харківської області.
Так, за інформацією Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова від 17.02.2021 № 11/31 Військова частина НОМЕР_2 (підпорядкований підрозділ військової частини НОМЕР_1 ) розміщена на території військового містечка № НОМЕР_5 , розташованого в смт. Рогань, Харківського району, Харківської області.
Відповідно до інформації командира військової частини НОМЕР_6 від 18.02.2021 № 28 поштова адреса військового містечка № НОМЕР_5 (2 підрозділ): АДРЕСА_3 . 
Витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2018 № 889, від 18.11.2019 № 700 «Про організацію фельд`єгерського-поштового зв`язку в 2019 році та в 2020 році відповідно» також підтверджено, що поштова адреса військової частини НОМЕР_2 : АДРЕСА_4 .
За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що військова частина НОМЕР_1 при визначенні спірними наказами та подальшій виплаті позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення, виходячи із розміру як для інших населених пунктів, що складає 1700 грн. у 2019 та 1900 грн. у 2020, діяла правомірно, враховуючи фактичне місце проходження військової служби ОСОБА_2 згідно із відповідним наказом командира (начальника) військової частини.
Доводи позивача стосовно того, що визначення розміру грошової компенсації має здійснюватися виходячи з місця проходження військової служби позивача, а саме військова частина НОМЕР_1 , яка розташована у м. Харкові, колегією суддів не приймаються, з огляду на проходження безпосередньої служби ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться у АДРЕСА_4 .
Посилання позивача на те, що зазначена військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 та перебуває на її фінансовому забезпеченні висновків суду не спростовують, оскільки виконання відповідачем обов`язку щодо виплати спірної грошової компенсації підлягає здійсненню із урахуванням фактичного місця проходження позивачем військової служби.  
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини   НОМЕР_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 по справі № 520/8736/2020  скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов