КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 761/47599/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/389/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
09 червня 2021 року                                                                                                     м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                    
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в місті Києві, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г.,-    
встановив:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.
З урахуванням уточнень, просив: зобов`язати ГУ МВС України в м. Києві спростувати відомості, поширені у службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року, виданій начальнику сектору БЗПТЛ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_1 шляхом видачі нової позитивної характеристики на адресу ГУ СБУ в м. Києві, текст якої відповідає тексту об`єктивної службової характеристики ОСОБА_1 , викладеній в атестаційному листі ГУ МВС України в м. Києві від 17 липня 2015 року: «За час проходження служби в органах внутрішніх справ України та в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно. Грамотний, професійно підготовлений та кваліфікований працівник. До виконання службових обов`язків ставиться відповідально. Знає та правильно використовує у повсякденній роботі кримінальне та кримінально-процесуальне законодавство України. Має практичний досвід оперативно-службової діяльності, організаторські здібності. Правильно здійснює виконання запланованих заходів, дотримується термінів і об`єктивності при виконанні службових завдань. За час перебування в посаді ним особисто виявлено та задокументовано 15 кримінальних правопорушень, з них - 4 - за ст. 302 КК України, 9 - за ст. 301 КК України, 1 - за ст. 303 КК України, 1 - за ст. 185 КК України. ОСОБА_1 у роботі цілеспрямований та наполегливий, емоційно врівноважений, тактовний, в стресових ситуаціях стійкий. Вміє налагоджувати ділові зв`язки. Особисто дисциплінований, фізично розвинутий, морально стійкий. Користується повагою у керівного складу та колег по роботі.» в строк до 1 місяця з дня винесення рішення, відкликати оскаржувану характеристику від 28 жовтня 2015 року з ГУ СБУ в м.Києві та вилучити її з особової справи ОСОБА_1 ; стягнути з ГУ МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 жовтня 2015 року начальником ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 складено та поширено службову характеристику ОСОБА_1 - начальника сектору БЗПТЛ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яка містить недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .
Характеристика містить десять негативних та недостовірних епізодів, не є об`єктивною та не відповідає дійсності. 
Службову характеристику було поширено серед особового складу ГУ МВС України в м. Києві, а також надіслано до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.
Зазначені в характеристиці твердження порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того, зазначена службова характеристика стала підставою для незаконного звільнення позивача.
Моральна шкода, завдана відповідачем є значною, позивач був позбавлений можливості реалізувати свої знання і досвід роботи, був позбавлений улюбленої роботи і засобів існування, втратив звичайні життєві і службові зв`язки. Враховуючи інтенсивність, тривалість та ступінь негативного впливу, душевних страждань, розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн є адекватним і справедливим.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що інформація, яка міститься в оспорюваному тексті характеристики, не містить відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому не може бути спростована.
У зв`язку із залишенням без задоволення вимог про зобов`язання відповідача спростувати відомості, поширені у службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року, суд першої інстанції відмовив у похідних вимогах про відкликання характеристики, вилучення її з особової справи, та відшкодування моральної шкоди.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що 22 жовтня 2015 року начальником Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області направлено запит начальнику  ГУ МВС України в м. Києві генерал-майору ОСОБА_2 про направлення службової характеристики на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 
28 жовтня 2015 року начальником ГУ МВС України в м. Києві генерал-майором ОСОБА_2 складено службову характеристику на начальника сектору боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, Подільського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 . 
У службовій характеристиці зокрема зазначено, що ОСОБА_1 за час перебування на займаній посаді зарекомендував себе в основному посередньо. Знає нормативно-правові акти МВС України, які регламентують діяльність органів внутрішніх справ, однак не завжди правильно застосовує їх у повсякденній роботі. Ініціативи до роботи не проявляє. 
У період часу з лютого 2015 року по теперішній час ОСОБА_1 подав близько 10-ти позовних заяв до Окружного адміністративного суду м.Києва на дії керівництва ГУ МВС України в м. Києві щодо, на його думку, порушених прав. Неодноразово звертався до керівництва МВС України та Головного управління з різноманітними скаргами та заявами. 
За характером скритний, нещирий, постійно намагається ввести в оману керівництво районного та Головного управлінь. Над підвищенням свого професійного рівня не працює. Фізично розвинутий, в стройовому відношенні підтягнутий, зовні охайний. Табельною зброєю та спеціальними засобами захисту володіє задовільно.
Службова характеристика була надіслана до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області.
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що характеристика містить десять негативних та недостовірних епізодів, не є об`єктивною та не відповідає дійсності. Зазначені в характеристиці твердження порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того зазначена службова характеристика стала підставою для незаконного звільнення позивача.
Службову характеристику було поширено серед особового складу ГУ МВС України в м. Києві, а також надіслано до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.
Характеристика від 28 жовтня 2015 року спростовується попередніми службовими характеристиками безпосередніх керівників ОСОБА_1 та атестаційними листами.
Зокрема, позивач посилається на Атестаційний лист від 17 липня 2015 року, згідно якого на підставі всебічного розгляду показників роботи, професійної компетентності ОСОБА_1 і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування прийняла висновок: займаній посаді відповідає. Зазначене свідчить про те, що у роботі позивача за час перебування на займаній посаді не було виявлено жодних недоліків.
Відповідач зобов`язаний спростувати недостовірну негативну інформацію поширену у службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року, шляхом видачі нової службової характеристики, зміст якої відповідає тексту об`єктивної службової характеристики ОСОБА_1 , яка міститься в Атестаційному листі від 17 липня 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. 
Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і  спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Так, службова характеристика - офіційний відгук, висновок про трудову, громадську діяльність особи. За усталеною практикою службову характеристику видають при представленні до нагородження, обранні на виборні посади, на запит організацій, яким надано право вимагати характеристики тощо.
Зазначена у службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року інформація є оціночним судженням начальника ГУ МВС України в м. Києві та Київській області генерал-майора міліції ОСОБА_2 .
Службова характеристика від 28 жовтня 2015 року була направлена в одному примірнику лише для адресата - начальникові Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, на запит. 
Інформація зазначена в характеристиці, а саме: за час перебування на займаній посаді зарекомендував себе в основному посередньо; знає нормативно-правові акти МВС України, які регламентують діяльність органів внутрішніх справ, однак не завжди правильно застосовує їх у повсякденній роботі; ініціативи до роботи не проявляє; у період часу з лютого 2015 року по теперішній час ОСОБА_1 подав близько 10-ти позовних заяв до Окружного адміністративного суду м. Києва на дії керівництва ГУ МВС України в м.Києві щодо, на його думку, порушених прав; неодноразово звертався до керівництва МВС України та Головного управління з різноманітними скаргами та заявами; над підвищенням свого професійного рівня не працює; фізично розвинутий, в стройовому відношенні підтягнутий, зовні охайний; табельною зброєю та спеціальними засобами захисту володіє задовільно, не є фактичними даними, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Інформація зазначена в характеристиці, а саме: за характером скритний, нещирий, постійно намагається ввести в оману керівництво районного та Головного управлінь, є оціночним судженням, та сформована на підставі суб`єктивного аналізу щодо особистих та ділових якостей ОСОБА_1 , зазначена інформація не може бути перевірена на її достовірність.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Посилання позивача на те, що службова характеристика стала підставою для незаконного звільнення позивача, колегія суддів відхиляє.
Так, в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі № 826/26753/15, зазначено, що у межах спірних правовідносин встановлено скорочення штатів у зв`язку із ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.
Суд встановив, що звільнення ОСОБА_1 є незаконним, оскільки останній виявив бажання проходити службу в органах Нацполіції, доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відмовився від проходження служби в поліції та/або не міг бути прийнятий на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського матеріали справи не містять.
Досліджуючи правомірність звільнення позивача, судвстановлював факт скорочення штатів та відсутність можливості подальшого використання  ОСОБА_1 на службі.
Крім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт трудової дискримінації в розумінні ст. 2-1 Кодексу законів про працю України.
Враховуючи вищенаведене, підстави вважати, що службова характеристика від 28 жовтня 2015 року стала підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади відсутні. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не провів порівняльного аналізу та не перевірив на достовірність фактичні твердження викладені керівниками позивача в службових характеристиках та атестаційних листах, які спростовують недостовірну інформацію, викладену в службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року, колегія суддів відхиляє, оскільки викладена інформація є оціночним судженням. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано ст. 23, ст. 16, ст. 276, ст. 277, ст. 280, ст. 299 ЦК України, ст. 10 ЦПК України, ст. 2-1 КЗпП України, а також Конвенцію про захист прав та основоположних свобод людини та практику ЄСПЛ, колегія суддів відхиляє, оскільки суд застосував при вирішенні спору норми права, які регулюють спірні правовідносини.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не досліджено фактів поширення недостовірної інформації, викладеної в службовій характеристиці від 28 жовтня 2015 року серед особового складу ГУ МВС України в м. Києві, Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві та працівників Окружного адміністративного суду м. Києва, колегія суддів не приймає, оскільки службова характеристика від 28 жовтня 2015 року надіслана ОСОБА_2 в одному примірнику лише для адресата - начальникові Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, на запит. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено процесуальні строки та процедуру розгляду відзиву, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначене не вплинуло на постановлення законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 лютого 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2021 року.

 
Суддя-доподач                                                                                                  Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                                С.Г. Музичко

 
                                                                                                                           В.І. Олійник