Ухвала
Іменем України
02 червня 2021 року
м. Київ
справа № 330/289/21
провадження № 61-8230ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Гулейков І. Ю., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого представляти інтереси держави - Кирилівської селищної рада Якимівського району Запорізької області до ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, знесення самочинно збудованих об`єктів нерухомості та повернення земельної ділянки, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого представляти інтереси держави - Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації про готовність до експлуатації об`єкта, знесення самочинно збудованих об`єктів нерухомості та повернення земельної ділянки.
Одночасно просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на: земельну ділянку площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 ; на об`єкт нерухомого майна - котеджі для відпочинку і адміністративно-господарську будівлю, що складається з: адміністративно-господарської будівлі «А-2» загальною площею 59,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Б-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «В-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Г-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Д-2» загальною площею 136,4 кв. м та огорожі № 1. Заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 , розміщення на ній тимчасових споруд та будь-яких інших об`єктів. Заборонити ОСОБА_1 проводити реконструкцію, перебудову, а також вчиняти будь-які інші дії щодо зміни фізичних розмірів або конфігурації нерухомого майна - котеджів для відпочинку і адміністративно-господарських будівель, що складаються з: адміністративно-господарської будівлі «А-2» загальною площею 59,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Б-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «В-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку 
«Г-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Д-2» загальною площею 136,4 кв. м та огорожі № 1. Заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 . Заборонити Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам паспортів прив`язки тимчасових споруд на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 . Заборонити державному реєстратору, іншим уповноваженим законом особам вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам державної реєстрації набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 .
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року заяву керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого представляти інтереси держави - Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області Чумак В. А., Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт: на земельну ділянку площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на об`єкт нерухомого майна - котеджі для відпочинку і адміністративно-господарську будівлю, що складається з: адміністративно-господарської будівлі «А-2» загальною площею 59,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Б-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «В-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Г-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Д-2» загальною площею 136,4 кв. м та огорожі № 1, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності на яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 квітня 2020 року за № 36322881, реєстраційний номер 2072683523203, що розташоване на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, на АДРЕСА_1 , право власності на яке належить ОСОБА_1 . Заборонено ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 , розміщення на ній тимчасових споруд та будь-яких інших об`єктів. Заборонено ОСОБА_1 проводити реконструкцію, перебудову, а також вчиняти будь-які інші дії щодо зміни фізичних розмірів або конфігурації нерухомого майна - котеджів для відпочинку і адміністративно-господарських будівель, що складаються з: адміністративно-господарської будівлі «А-2» загальною площею 59,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Б-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «В-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Г-2» загальною площею 136,4 кв. м, котеджу для відпочинку «Д-2» загальною площею 136,4 кв. м та огорожі № 1, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності на яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 квітня 2020 року за № 36322881, реєстраційний номер 2072683523203, що розташоване на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, на АДРЕСА_1 , право власності на яке належить ОСОБА_1 . Заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру щодо об`єктів будівництва, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 . Заборонено Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам паспортів прив`язки тимчасових споруд на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 . Заборонено державному реєстратору, іншим уповноваженим законом особам вчиняти дії щодо здійснення ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам державної реєстрації набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що розташована на АДРЕСА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1373 га,  кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 грудня 2020 року № 236543247, під час розгляду справи в суді він може здійснити відчуження на користь інших осіб спірної земельної ділянки, що унеможливить ефективне поновлення порушених інтересів держави та прав територіальної громади смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області, яка незаконно вибула з комунальної власності, саме обраним прокурором способом захисту. Це призведе до того, що з метою остаточного поновлення прав необхідно буде вживати інші дії, обсяг яких спрогнозувати на цій стадії неможливо. У разі відчуження спірних об`єктів нерухомості на користь третіх осіб, звільнення земельної ділянки від незаконної забудови стане неможливим з огляду на положення статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також з урахуванням того, що ОСОБА_1 збудовано будівлі на земельній ділянці, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 може вчинити дії щодо подальшої забудови земельної ділянки, розміщення на ній тимчасових чи інших споруд, що унеможливить ефективне поновлення порушених прав територіальної громади смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області саме обраним прокурором способом захисту у вигляді повернення земельної ділянки. Це призведе до того, що з метою остаточного поновлення прав необхідно буде вживати інші дії, обсяг яких спрогнозувати на цій стадії неможливо.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, у якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, судами не з`ясовано дійсних правовідносин між сторонами, заявником не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Судом не враховано, що будівлі, на які накладено арешт, побудовані за кошти відповідача ОСОБА_1 і ніколи не перебували ні в державній, ні в комунальній власності. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.
Встановлено, що між сторонами існує спір, заявлені позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку та відновити її стан шляхом звільнення від тимчасової споруди. 
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1373 га з кадастровим номером 2320355400:01:005:0220, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 грудня 2020 року № 236543247. На цій земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 збудовано будівлі на земельній ділянці, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, під час розгляду справи в суді він може здійснити відчуження на користь інших осіб спірної земельної ділянки, вчинити дії щодо подальшої забудови земельної ділянки, розміщення на ній тимчасових чи інших споруд, що унеможливлять ефективне поновлення порушених прав територіальної громади смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області саме обраним прокурором способом захисту у вигляді повернення земельної ділянки.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Доводи заявника про те, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, судами не з`ясовано дійсних правовідносин між сторонами, не заслуговують на увагу, оскільки, позивач при зверненні із позовом вказав, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1373 га, кадастровий номер 2320355400:01:005:0220, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 грудня 2020 року № 236543247, а також те, що на цій земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна.
Крім того, зазначені об`єкти розташовані на узбережжі Азовського моря, що зумовлює їх інвестиційну привабливість та попит з боку потенційних покупців, що вказує на реальну можливість у власника об`єктів нерухомості відчужити їх на користь третіх осіб, що ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову.
Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Забезпечення позову по суті є обмеження суб`єктивних справ, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Враховуючи реальність спору та наявність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, суди дійшли обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та вжиття інших заходів.
Висновки судів попередніх інстанцій відповідають нормам процесуального права, зокрема статтям 149, 150 ЦПК України.
У зв`язку з наведеним Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
Водночас доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суди попередніх інстанцій не врахували відсутності доказів на підтвердження позовних вимог, наявності спору та утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову зводяться до непогодження зі встановленими судами обставинами справи.
Не заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги про те, що суд попередньої інстанції на порушення норм процесуального права застосував заходи забезпечення позову до відкриття провадження у справі. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).
Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права щодо забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого представляти інтереси держави - Кирилівської селищної рада Якимівського району Запорізької області до ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, знесення самочинно збудованих об`єктів нерухомості та повернення земельної ділянки відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                        І. Ю. Гулейков
                                                                                                С. О. Погрібний