КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=====================================================================
Справа № 359/4984/20                                                                            Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження №22-ц/824/5612/2021                                                       Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                              Голуб С.А.,  
            суддів:                                               Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бориспільського  міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно укладеного договору б/н від 02 серпня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач також стверджує, що відповідно Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті.
Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 27 квітня 2020 року має заборгованість у розмірі 97458 грн. 67 коп. за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2011 року, яка складається з: 9812,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 3526,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625; 79002,01 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф фіксована частина, 4617, 08 - штраф (процентна складова).
На підставі викладеного в позові, банк просив суд першої інстанції позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 серпня 2011 року в розмірі 9812 гривень 82 копійки та судові витрати в розмірі 211 гривень 67 копійок.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги банк зазначає, що банком на обґрунтування своїх позовних вимог було надано суду першої інстанції копію заяви, Витяг з Умов та правил, Тарифи, розрахунок заборгованості, однак суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
На підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем надано до суду анкету-заяву від 02 серпня 2011 року, довідку про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які підписані особисто відповідачем у справі.
Розмір базової процентної ставки зазначений у Довідці про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка становить 2,5% на місяць, окрім того у цій же довідці погоджено і розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір неустойки (пені та штрафу).
За таких обставин банк вважає, що обставини питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом та сплата неустойки.
Таким чином, сторонами при укладенні кредитного договору досягнуто згоди з усіх істотних умов, а тому суд першої інстанції дійшов безпідставних висновків, що відсоткова ставка не узгоджена сторонами.
Окрім того, відповідач особистим підписом засвідчив, що згоден, що підписана ним заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.
Також в апеляційній скарзі банк зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів та неустойки, суд першої інстанції не врахував, що до суду було надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач, підписуючи анкету-заяву. Окрім того, суду була надана довідка, підписана відповідачем, в якій викладено умови кредитування та умови сплати пені та штрафів.
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не встановив дійсного розміру заборгованості за процентами та неустойкою, що призвело до передчасних висновків про відмову в задоволенні позову в цій частині. 
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, 02 серпня 2011 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна, Gold», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку та довідкою про умови кредитування, підписану відповідачем 02 серпня 2011 року (а.с. 27, 28).
Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 02 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Обґрунтовуючи позов, позивач стверджує та надає Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виходячи зі змісту яких: базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), пеня 1 - (базова ставка) /30 та нараховується за кожен день прострочення, пеня 2 - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. 00 коп. за місяць, штраф, при порушенні строків платежів більш ніж 30 днів - 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих відсотків та комісії ( а. с. 28).
Згідно п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 вказаних Правил відповідач надала згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
У п. 1.1.1.52 зазначено, що власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.
За умовами п. 1.1.3.2.3 передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки : - у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах п. 1.1.3.1.9 Договору, - у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по картковому рахунку.
Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунку не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором (п. 1.1.5.2).
Відповідно п. 2.1.1.5.5 - 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.
Згідно п. 2.1.1.3.3 договору позичальник доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань, списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення заборгованості, у тому числі обов`язкового мінімального платежу.
За умовами п. 2.1.1.12.6 та 2.1.1.12.7.2 договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені тарифи, за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.
Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми боргу.
У пункті 2.1.1.12.11 передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань.
При цьому судом встановлено, що підпис відповідача про ознайомлення саме з даними Умов та Правил надання банківських послуг, відсутній.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 27 квітня 2020 року за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 97 458 грн. 67 коп. за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2011 року, яка складається з: 9812,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3526,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625, 79002,01 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф фіксована частина, 4617,08 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 6 -18).
З довідки банку б/н та дати вбачається, що ОСОБА_1 оформлювались позивачем наступні картки: НОМЕР_1 зі строком дії з 02 серпня 2011 року по квітень 2015 року, НОМЕР_2 зі строком дії з 02 серпня 2011 року до серпня 2015 року включно, НОМЕР_3 зі строком дії з 27 грудня 2014 року до грудня 2018 року включно, НОМЕР_3 зі строком дії з 14 серпня 2015 року по грудень 2018 року включно (а.с. 26).
З виписки банку щодо користування відповідачкою кредитною карткою судом встановлено, що останній раз платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено ОСОБА_1 07 липня 2017 року, після чого подальшого надходження коштів на платіжну карту не відбувалося. Крім того, банк не продовжив відповідачці кредитну карту на новий строк після грудня 2018 року. Доказів протилежного суду сторонами не надано (а. с. 19 - 24).
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що банком пропущено позовну давність щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості по пені в розмірі 79 002 грн. 01 коп. та штрафним санкціям в розмірі 5117 грн. 08 коп. ( 500 грн. 00 коп. + 4 617 грн. 08 коп. ), відтак в цій частині позовні вимоги АТ «Приватбанк» не підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, позов АТ «Приватбанк» в цій частині підлягає задоволенню, оскільки такі позовні вимоги були визнані відповідачем у справ, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь банку належить стягнути 9 812 грн. 82 коп. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3 526 грн. 76 коп. в умовах кредитування, оформлених та підписаних ОСОБА_1 у виді довідки банку (а.с. 28), сторонами не передбачено такого виду відповідальності за порушення кредитного зобов`язання. Крім того, з приєднаних до позову витягів з Умов та Правил надання банківських послуг також не вбачається такого зобов`язання у виді стягнення з боржника відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно умов ст. 625 ЦК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги банком оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, відповідно саме в цій частині і переглядається оскаржуване рішення суду.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм права вбачається, що в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, банком не заперечується висновок суду щодо необхідності застосування до спірних правовідносин щодо стягнення відсотків, пені та штрафних санкції наслідків спливу позовної давності. Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що між сторонами у справі виникли договірні правовідносини, а тому судом було безпідставно відмовлено в позові в цій частині.
Колегія суддів оцінює такі доводи критично та вважає їх такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції щодо застосування до частини спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.
Щодо посилання банку на довідку про умови кредитування, то суд апеляційної інстанції вважає доцільним зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, банк надавав суду першої інстанції довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду», разом з тим такий доказ не можу бути прийнятий судом до уваги, оскільки зі змісту довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду» не зрозуміло до якого саме договору вона стосується, так як в ній вказаний номер договору SAMDN50000048243637, який не відповідає номеру вказаному на анкеті заяві, окрім того, в графі «Підпис» відсутнє розшифрування особи, яка підписала таку довідку, що теж ставить під сумнів достовірність наданого суду доказу.
Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, таким чином суд апеляційної інстанції не виходить за межі вимог та доводів апеляційної скарги під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишити без змін.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та не переглядалось судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: