Справа № 740/986/21 	Головуючий у 1 інстанції Карпусь  І. М. 	
Провадження № 33/4823/228/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,
         
з участю особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2021 року.
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ «Хлібобулочний комбінат», проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у відмові його від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, як особи, яка 14 лютого 2021 року,  о 18 год. 40 хв., у м. Ніжині, по вул. Покровська, керувала автомашиною ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях  складу адміністративного правопорушення. Вказує, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за неповного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що своєї вини він не визнає, належних та допустимих доказів його вини не надано, чим не доведено подію та склад адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено диск з матеріалами відеофіксації вчиненого адміністративного правопорушення, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав використовувати ці матеріали, як доказ. Також в порушення ст. 268 КУпАП з даного відеозапису не вбачається, що патрульним поліцейським роз`яснювалися права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, на відеозаписі неможливо ідентифікувати присутність або відсутність свідків, які мали б бути присутніми під час фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того, відеозапис виготовлений з порушенням п.3.5 розділу ІІІ Інструкції, оскільки переривався і взагалі не відображає відомостей про вчинення правопорушення, отже не може бути  доказом. Матеріали справи не містять відомостей про те, на яких підставах був зупинений автомобіль під його керуванням. Звертає увагу, що згідно протоколу судового засідання, справа почала розглядатися о 15 год. 00 хв, а закінчилася о 11 год. 20 хв., тому виникають розумні сумніви щодо точності та правильності розгляду даної справи. 
Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , а також доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не обґрунтована. 
В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 14 лютого 2021 року, о 18 год. 40 хв., по вулиці Покровська, в м. Ніжині, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від продуву алкотесту «Драгер» на місці та медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння їхати відмовився (а.с. 2)
Вказане підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 проїхати на освідування до медичного закладу або продути прилад Драгер, а він відмовлявся від цього, після чого було складено протокол.
При цьому апелянт безпідставно вказує на недопустимість вказаного відеозапису як доказу, оскільки відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я.
При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Те, що події, зафіксовані вказаним відеозаписом, відбувалися в дійсності, ніким не спростовано. Окрім того, будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. 
Не викликає в апеляційного суду і об`єктивність свідків, які в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях засвідчили відмову ОСОБА_1 , відповідно до встановленого порядку, від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, щодо неправильного вказаного часу судового розгляду в протоколі судового засідання, оскільки ці недоліки не є істотними, тобто такими, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі твердження голослівні, нічим не підтверджені, а тому апеляційний суд їх розцінює як намагання уникнути відповідальності. В апеляційному  суді  ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від освідування бо поспішав.
За таких обставин підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2021року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	І. П. Баглай