КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №753/3631/21                                           Головуючий у І інстанції - Коренюк А.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/9430/2021   Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
17 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва  від 15 квітня 2021 року по справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Просперіті Файнешнл», про визнання виконавчіх листів, виданих Дарницьким районним судом м. Києва за наслідками розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню,-
 
                                                                 встановив:
ОСОБА_1 на підставі ст. 432 ЦПК України звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих Дарницьким районним судом м. Києва за наслідками розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню. Зважаючи на те, що у порядку виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи про: стягнення 3% річних - 40 936 грн. 45 коп., 15 788 доларів 14 центів США, 3 654 грн. 00 коп. - судового збору, боржником якого є  ОСОБА_1 , які були звернуті до виконання, проте стягувачем подані заяви про повернення виконавчих листів стягувачу, у зв`язку із чим державним виконавцем у порядку п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови від 23.05.2019 року про повернення виконавчих листів стягувачу - АТ «Універсал Банк».
18.12.2019 року між ТОВ «Просперіті Файнешнл» та  ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги №181220119/01, на виконання умов якого кредитор в порядку та на умовах визначених договором та чинним законодавством за плату в повному обсязі зобов`язуєтся набути у первісного кредитора (яким за цим договором є АТ «Універсал Банк») та відступити новому кредитору  ОСОБА_3 право вимоги до боржника та поручителя по кредитному договору з усіма додатковими угодами до нього та договору поруки, а новий кредитор зобов`язується передати кредитору грошові кошти в сумі ціни продажу та в повному обсязі набути право вимоги до боржника та поручителя по кредитному договору з усіма додатковими угодами до нього та договору поруки.
21.12.2019 року між АТ «Універсал Банк», який є правонаступником ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Просперіті Файнешнл» укладено договір про відступлення права вимоги № 176/19, відповідно до умов якого первісний кредитор після повної сплати новим кредитором суми, визначеної п.4.1 цього договору передає (відступає) на користь нового кредитора, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника за кредитним договором від 30.05.2008 року, за яким боржник є ОСОБА_1 
ОСОБА_3 вважає, що він, набувши права вимоги за своїми зобов`язаннями, поєднав у своїй особі боржника і кредитора, що є підставою для припинення такого зобов`язання відповідно до ст. 606 ЦК України. Так, зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Відповідно це є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
  Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва  від 15 квітня 2021 року в задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки вищенаведеним двом актам -приймання передачі від 23 грудня 2019 року, які були підписані сторонами цих договорів на підтвердження виконання обов`язків за ними.
 
У зв`язку з цим висновки суду про відсутність у ОСОБА_1 факту поєднання в одній особі кредитора та боржника за кредитним договором - не відповідають фактичним обставинам справи.
 
В частині висновків суду про факт не перебування на виконанні повернутих стягувачу виконавчих листів, як підстави для відмови у задоволенні заяви, пояснює, що у відповідності до пункту першого частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
 
Згідно частини п`ятої статті 37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
 
Отже, повернення виконавчих листів не позбавляє їх статусу чинних, у зв`язку з чим не позбавляє стягувача - АТ "Універсал Банк" повторно пред`явити їх до виконання.
 
В цій ситуації ОСОБА_1 без визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, залишається в стані правової невизначеності.
 
З одного боку він викупив право кредитора за кредитним договором № 066- 2008-1809 від 30.05.2008 р., чим припинив свої ж зобов`язання боржника за цим договором, з іншого - примусове стягнення за виконавчими листами, виданими на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року про стягнення заборгованості за цим самим кредитним договором - це реальна загроза подвійного виконання обов`язку боржника за цим кредитним договором.
 
Таким чином, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню є тим самим юридичним інструментом, застосування якого дозволяє усунути безпідставне (подвійне) стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 066-2008-1809 від 30.05.2008 року.
 
З урахуванням наведеного вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, тобто не застосував вимоги статті 606 Цивільного кодексу України, не звернув уваги на те, що підстави, зазначені у статті 432 ЦПК України, для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню не є вичерпними, тому є всі підстави для задоволення заяви.
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста  Києва від 29 грудня 2015 року позовні вимоги  Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено й стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за нарахованими відсотками по кредитному договору в сумі 15 788 доларів 14 центів США, суму інфляційного збільшення - 490 005 грн. 31 коп., 3% річних - 40 936 грн. 45 коп., судовий збір - 3 654 грн. 00 коп.
У порядку виконання вказаного рішення суду стягувачу було видано виконавчі листи про: стягнення 3% річних - 40 936 грн. 45 коп., 15 788 доларів 14 центів США, 3 654 грн. 00 коп. - судового збору, боржником якого є ОСОБА_1 , які були звернуті до виконання, проте у падальшому стягувачем подані заяви про повернення таких виконавчих листів стягувачу, у зв`язку із чим державним виконавцем у порядку п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови від 23.05.2019 року про поверення виконавчих листів стягувачу - АТ «Універсал Банк».
Відповідно, на даний час такі виконавчі листи на виконанні не перебувають.
18.12.2019 року між ТОВ «Просперіті Файнешнл» та  ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги №181220119/01 на виконання умов якого кредитор в порядку та на умовах визначених договором та чинним законодавством за плату в повному обсязі зобов`язується набути у первісного кредитора (яким за цим договором є АТ «Універсал Банк») та відступити новому кредитору  ОСОБА_3 право вимоги до боржника та поручителя по кредитному договору з усіма додатковими угодами до нього та договору поруки, а новий кредитор зобов`язується передати кредитору грошові кошти в сумі ціни продажу та в повному обсязі набути право вимоги до боржника та поручителя по кредитному договору з усіма додатковими угодами до нього та договору поруки.
21.12.2019 року між АТ «Універсал Банк», який є правонаступником ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Просперіті Файнешнл» укладено договір про відступлення права вимоги № 176/19 відповідно до умов якого первісний кредитор після повної сплати новим кредитором суми, визначеної п.4.1 цього договору передає (відступає) на користь нового кредитора, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника за кредитним договором від 30.05.2008 року, за яким боржник є ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що виконавчі листи, видані 11.03.2016 року, які були стягувачем звернуті до виконання й постановами державного виконавця від 14.04.2016, 27.04.2016 року відкрито виконавчі провадження, а у подальшому за ініціативою такого стягувача виконавчі листи повернуті, у зв`язку із чим державним виконавцем у порядку п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про повернення виконавчих листів стягувачу - АТ «Універсал Банк», тобто останні наразі не перебувають на виконанні, відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для визнання таких виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню немає, оскільки стягувач відкликав їх на стадії виконання.
Крім того, зважаючи на дати укладення договір відступлення прав вимоги, ОСОБА_3 не може бути належним правонаступником, оскільки 18.12.2019 року між ТОВ «Просперіті Файнешнл» та ОСОБА_3 був укладено договір про відступлення права вимоги №181220119/01, й лише після цього - 21.12.2019 року між АТ «Універсал Банк», який є правонаступником ПАТ «Універсал Банк», та ТОВ «Просперіті Файнешнл» укладено договір про відступлення права вимоги № 176/19, відповідно правові підстави для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відсутні.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.
Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.
За лексичним (етимологічним) значенням слів, викладеним у Великому тлумачному словнику сучасної української мови, «поєднання, поєднувати» - це збирати разом; складаючи, зливаючи, створювати одне ціле.
Отже, поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі наявне в разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів повинен зникнути, у зв`язку з цим і припиняється правовідношення.
Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що стаття 606 ЦК України повинна застосовуватися судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.
Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов`язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.
Таких по суті висновків дійшов і суд касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги у справі № 6-29171св13.
Таким чином доводи апеляційної скарги про не застосування судом норм статті 606 ЦК України, є безпідставні, оскільки на дані правовідносини положення цієї статті не поширюється, тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають задоволенню із заявлених підстав, відповідають обставинам справи та вимогам закону.
 
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
                                                       постановив:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
 Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва  від 15 квітня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач                                                                    В.В. Гуль
 
Судді                                                                                      Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                                 Я.С. Мельник