ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.	Справа № 520/16046/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/16046/2020
за позовом       ОСОБА_1      
до      Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                 
про визнання протиправною та скасування вимоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив:
- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-11699-56-У щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, видану 05.06.2020 року Головним управлінням державної податкової служби у Харківській області (Головним управлінням ДПС у Харківській області);
- визнати дії Головного управління державної податкової служби у Харківській області (Головного управління ДПС у Харківській області) протиправними та зобов`язати звернутися до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з письмовою заявою про повернення виконавчого документа (вимоги №Ф-11699-56-У виданої 05.06.2020 року) без виконання, тобто утриматися від примусового стягнення у виконавчому провадженні ВП №62330373.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.  
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, ОСОБА_1 , згідно з даними інформаційної системи органу доходів і зборів “Податковий блок”, перебувала на обліку як Фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (КВЕД - 52.33.0 - Роздрібна торгівля косметичними та парфумерними товарами) за період з 19.04.2006 по 10.09.2020, дата державної реєстрації -19.04.2006 року, дата взяття на облік - 21.04.2006.
Станом на 31.01.2020 згідно даних інтегрованої картки платника ІС “Податковий блок” (КБК 71040000) “ЄСВ за себе” обліковується борг по позивачу з єдиного соціального внеску в розмірі 29 293.44 гривень.
Заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла внаслідок несплати нарахувань: 
- від 09.02.2018 - 8448, 00 гривень (розрахункова сума за 2017 рік);
- від 19.04.2018, термін сплати - 19.04.2018 - 2457,18 гривень (за 1 квартал 2018);
- від 19.07.2018, термін сплати 19.07.2018 - 2457,18 гривень (за 2 квартал 2018);
- від 19.10.2018, термін сплати 19.10.2018 - 2457, 18 гривень (за 3 квартал 2018);
- від 21.01.2019, термін сплати 21.01.2019 - 2457,18 гривень (за 4 квартал 2018);
- від 19.04.2019, термін сплати 19.04.2019 - 2754,18 гривень (за 1 квартал 2019); 
- від 19.07.2019, термін сплати 19.07.2019 - 2754,18 гривень (за 2 квартал 2019);
- від 21.10.2019, терм, сплати 21.10.2019 - 2754,18 гривень (за 3 квартал 2019);
- від 20.01.2020, терм, сплати 20.01.2020 - 2754,18 гривень (за 4 квартал 2019 року).
У зв`язку з чим, контролюючим органом було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2020 року №Ф-11699-56У та від 10.02.2020 № Ф-11699-56 в розмірі 29293,44 гривень.
Позивач не погодилась із вимогою від 05.06.2020 №Ф-11699-56У в розмірі 29293,44 гривень та звернулась до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та  доведеності відповідачем правомірності прийнятого   ним рішення. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно  ст.4 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” – платниками єдиного внеску є: роботодавці:
- підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
- фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);
- фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);
- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;
- особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.1, п.2, п.4 ч.2 ст.6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний  своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України №2464-VI - для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 19.04.2006 року зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців,  як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку на загальній системі оподаткування у податковому органі, з 10.09.2020 року  припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності за рішенням засновників, цією ж датою позивач знята з податкового обліку.
Проте, згідно абз.3 ч.8 ст.9 Закону України №2464-VI в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року - платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 ст.4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Процедура взяття на облік платників податків регламентується Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1562/20310 від 29.12.2011 із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1588).
Відповідно до пп.1 п. 11.18 Розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України  від 09.12.2001 року №1588, зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.
          Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою № 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.
          Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.
Відповідно до п.п. 5-6 зазначеного пункту, врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України; після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.
Відповідно до п.п.1 п. 13 Розділу IV Інструкції №449, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3, 4 та 6 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, у разі зняття їх з обліку в органах доходів і зборів:
1) для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, останнім періодом, за який необхідно обчислити та сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення.
Єдиний внесок сплачується протягом 10 календарних днів після граничного строку подання звіту із зазначенням типу форми “ліквідаційна”, де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності платниками ЄСВ ФОП, в тому числі ФОП - платниками єдиного податку подається протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (п.п. 10, 11 розд. III Порядку № 435).
При цьому зазначені платники користуються правами, виконують обов`язки та несуть відповідальність, передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася ними як платниками єдиного внеску.
          Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що він був знятий з обліку як ФОП - платника податків та зборів, тому суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно нараховано ЄСВ позивачу, згідно податкової вимоги №Ф-11699-56-У від 05.06.2020 року.
          Крім того, позивачем зазначено, що у період з 2017 року по 2020 рік ОСОБА_1 у декретній відпустці та в офіційних трудових відносинах не перебувала.
          На підставі викладеного вище, судова колегія вважає, що позовні вимоги щодо скасування вимоги Головного управління ДПС у Харківській області  від 12 лютого 2020 року за №Ф14292-56 У про сплату боргу (недоїмки)  не підлягають задоволенню.
Посилання позивача на неотримання оскаржуваної вимоги, як підставу для її скасування судова колегія оцінює критично та зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що вимога від 10.02.2020 № Ф-11699-56 в розмірі 29293,44 гривень була направлена позивачу та 14.03.2020 року повернулась за закінченням терміну зберігання.
З аналізу розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2019 року №499 вбачається, що протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті вимоги суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки, тобто не узгодив вимогу з податковим органом, не оскаржив вимогу, вимога вважається узгодженою.
Водночас, податковий орган протягом 10 робочих днів пред`являє вимогу до виконання органу виконавчої служби.
Таким чином, вимога  від 10.02.2020 № Ф-11699-56 набула статусу узгодженої та була направлена до органів державної виконавчої служби датою від 05.06.2020 №Ф-11699-56У.
Крім того, судова колегія зауважує, що порядком Інструкції №449 направлення узгоджених податкових вимог позивачу не передбачено.
Таким чином, фактично оскаржувана вимога надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується матеріалами справи.
У постанові Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №804/1318/18 зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатися на неотримання ним кореспонденції як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Враховуючи викладені обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 520/16046/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич   	

Повний текст постанови складено  18.06.2021 року