Постанова
Іменем України 
 
01 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 346/3174/18
 
провадження № 61-1433 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,              Синельникова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»; 
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення», приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєв Олексій Сергійович, відділ державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області; 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ :
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі -                       ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (далі - ТОВ «ФК «Авістар»), товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (далі - ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення»), приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєв О. С., відділ державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про застосування правових наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень.
 
Позовна заява мотивована тим, що 31 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 52 696 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 20 липня 2032 року.
01 серпня 2007 року в порядку забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку банку передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
У той же день між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було  укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах.
08 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2. На підставі даного договору                      ПАТ «Дельта Банк» продало, а ТОВ «ФК «Авістар» придбало права вимоги за кредитним договором від 31 липня 2007 року, укладеним між                                            ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним.
У подальшому 28 листопада 2014 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого ТОВ «ФК «Авістар» продало ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором  від 31 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та                ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у справі                        № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги                     від 08 жовтня 2014 року, а також договір купівлі - продажу прав вимоги                             від 28 листопада 2014 року; зобов`язано ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року по клієнтам-боржникам банку, у тому числі по ОСОБА_1 .
У зв`язку із визнанням недійсними правочинів, які стали підставою для вилучення записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який виключено на підставі незаконних дій, оскільки відпала підстава виключення запису. З огляду на викладене, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
Позивач зазначив, що на даний час відповідно до рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюється процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк», спрямована на задоволення вимог держави в особі Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому безпідставна відсутність обтяжень іпотечного майна, що надає змогу здійснювати перехід права власності, завдає збитку не тільки ПАТ «Дельта Банк», а й державі.
Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд: застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року та договору купівлі-продажу від 28 листопада                     2014 року шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 31 липня 2007 року, визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 31 липня 2007 року;  визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором від 01 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О. С. за реєстровим номером 1721; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію зміни іпотекодержателя з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» по обтяженню майна іпотекою та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів (з 01 серпня           2007 року) записи про обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: номер запису про іпотеку 5405263, підстава обтяження: іпотечний договір, 1721, 01 серпня 2007 року, приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської областіСтроєв О.С.; об`єкт обтяження: невизначене майно, майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ; обтяжувач: ТОВ «Укрпромбанк»; внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 5405263 - змінити іпотекодержателя на                                     ПАТ «Дельта Банк»; стягнути з відповідачів понесені банком судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Тисменицького районного суду від 29 травня 2019 року позов                     ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року та договору купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року шляхом:                 визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 31 липня 2007 року; визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 31 липня 2007 року; визнання                        ПАТ «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором                    від 01 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєвим О. С. за реєстровим номером 1721.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію зміни іпотекодержателя з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» по обтяженню майна іпотекою та поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів (з 01 серпня 2007 року) записи про обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: номер запису про іпотеку: 5405263, підстава обтяження: іпотечний договір, 1721, 01 серпня 2007 року, приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєв О. С.; об`єкт обтяження: невизначене майно, майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , обтяжувач: ТОВ «Укрпромбанк».
Внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 5405263 - змінено іпотекодержателя на ПАТ «Дельта Банк». Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду мотивоване тим, що не відновлене у повному обсязі попереднє становище позивача, а також права та обов`язки осіб, які існували до укладення недійсних правочинів.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Тисменицького районного суду від 29 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у позові ПАТ «Дельта Банк».
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не була стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року                       № 2, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар», а також не була стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року № 2-14, укладеного між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», які на підставі рішення господарського суду м. Києва                       від 05 грудня 2016 року визнано недійсними, та наслідки недійсності яких просить застосувати позивач, тому ОСОБА_1 відповідно не може вважатися належним відповідачем у справі, оскільки вимоги на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.
У даному спорі підтверджено, що сторонами правочинів, які визнано недійсним, були ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», а не ОСОБА_1 , тому за наслідки недійсності правочинів повинні відповідати сторони правочинів, а не ОСОБА_1 .
Крім того, позивачем не визначено відповідачів за вимогами про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації зміни іпотекодержателя з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» по обтяженню майна іпотекою, щодо поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження нерухомого майна іпотекою, про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів», тоді як ОСОБА_1 не є належним відповідачем за такими вимогами.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У січні 2020 року ПАТ «Дельта Банк»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                    від 21 лютого 2020 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 346/3174/18 з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області. 
 
У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд залишив поза увагою те, що банком також пред`явлені вимоги про визнання прав, а саме: визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 31 липня                          2007 року, за договором поруки від 31 липня 2007 року та за іпотечним договором від 01 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської областіСтроєвим О. С. за реєстровим номером 1721, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
31 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 52 696 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 20 липня                 2032 року (а.с. 16-20, т. 1). 
 
31 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а.с. 21, т. 1).
 
01 серпня 2007 року в порядку забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєвим О. С. за реєстровим номером 1721, за яким в іпотеку банку передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме майнові права на квартиру АДРЕСА_1                          (а.с. 22-23, т. 1).
 
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було  укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О. Є. за реєстровим № 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах (а.с. 24-25, т. 1).
 
08 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2 ,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В. за реєстровим                   № 1197, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» продало ТОВ «ФК «Авістар» придбало права вимоги за кредитним договором від 31 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним (а.с. 26-28, т. 1).
 
28 листопада 2014 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В. за реєстровим № 1302, на підставі якого ТОВ «ФК «Авістар» продало ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором  від 31 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним (а.с. 29-31, т. 1).
 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду                                від 03 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 22 червня 2017 року, у справі № 910/15048/16 позов ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Авістар», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1197, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар». Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1302, укладений між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення». Крім того, даним рішенням зобов`язано ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути позивачу оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, передані згідно з актом приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року № 2-14 по клієнтам-боржникам банку, у тому числі по ОСОБА_1 .
 
У ході розгляду справи № 910/15048/16 господарським судом встановлено, що банком (ПАТ «Дельта Банк») за договором купівлі-продажу прав вимоги  від 08 жовтня 2014 року № 2 було відступлено право вимоги за кредитними договорами, майнові права по яким були передані в заставу Національному банку України відповідно до укладеного між позивачем (ТОВ «Укрпромбанк», а в подальшому права заставодавця перейшли до ПАТ «Дельта Банк») та Національним банком України договором застави майнових прав                               від 06 жовтня 2009 року № 51/64/144/39/86/ЗМТ-2.
 
Відповідно до умов пункту 3.4.2 договору застави майнових прав                               від 06 жовтня 2009 року ПАТ «Дельта Банк», як заставодавець, зобов`язано було не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов`язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя - Національного банку України.
 
Пунктом 3.4.5 цього ж договору також встановлена заборона на внесення будь-яких змін до кредитних та забезпечувальних договорів без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя.
 
Доказів наявності відповідного погодження зі сторони Національного банку України на укладення спірних правочинів сторони не надали (а.с. 43-51, т. 1).
 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, іпотекодержателем зазначеного вище іпотечного майна є ТОВ «Нові енергозберігаючі системи опалення» (а.с. 52, т. 1).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
 
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).
 
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції).
 
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
 
Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства                      відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
 
Встановлено, що позивачем пред`явлено вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, що встановлено рішенням Господарського суду                    м. Києва від 05 грудня 2016 року у справі № 910/15048/16, та застосування реституції.
 
Частиною першою статті 216 цього Кодексу визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій                       послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
 
Реституція - це поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.
 
За правилами цієї статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.
 
Судами встановлено, що сторонами недійсного договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року № 2 були ПАТ «Дельта Банк» та                             ТОВ «ФК «Авістар», а сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги                      від 28 листопада 2014 року № 2-14 були ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Нові енергозберігаючі системи опалення». ТОВ «ФК «Авістар», як сторону недійсного договору, зобов`язано повернути ПАТ «Дельта Банк», як іншій стороні правочину, оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання.
 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що  ОСОБА_1 не була стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 жовтня 2014 року № 2, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар», а також не була стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада 2014 року № 2-14, укладеного між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», які на підставі рішення господарського суду м. Києва від 05 грудня 2016 року визнано недійсними, та наслідки недійсності яких просить застосувати позивач, тому                    ОСОБА_1 відповідно не може вважатися належним відповідачем у справі, оскільки вимоги на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.
 
Також позивачем пред`явлено вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрації зміни іпотекодержателя з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» по обтяженню майна іпотекою, про поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження нерухомого майна іпотекою, про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів», проте відповідачів за такими вимогами позивачем не визначено, а ОСОБА_1 не є належним відповідачем за такими вимогами. 
 
Вирішуючи спір, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову у позові ПАТ «Дельта Банк».
 
Отже, оскільки на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України, ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, у тому числі і за договорами, укладеними із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то у зв`язку із визнанням недійсними договору купівлі-продажу прав вимоги                          від 08 жовтня 2014 року № 2, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Авістар», та договору купівлі-продажу прав вимоги від 28 листопада                     2014 року № 2-14, укладеного між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», ПАТ «Дельта Банк»такого права і не втратило.
 
Аргументи касаційної скарги у переважній більшості є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, які належним чином перевірені апеляційним судом та обґрунтовані висновки щодо яких викладено у мотивувальній частині ухваленого ним рішення.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
 
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    О. М. Осіян
 
                                                                                                          Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                          Є. В. Синельников