КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/4367/21                                                                           Головуючий у І інстанції Слободянюк А.В.
Провадження №22-ц/824/7595/2021                                                     Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна Оселя», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардинал» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом та просив визнати неправомірною бездіяльність ТОВ «Комфортна Оселя» щодо ігнорування розгляду поданих заяви-скарги від 17 листопада 2020 року та від 23 листопада 2020 року, зобов`язати вчинити дії, стягнути з ТОВ «Комфортна Оселя» стягнути грошові кошти в розмірі 11900 грн., витрачені на відновлення доступу до квартири, стягнути грошові кошти в розмірі 8305 грн., витрачені на придбання обладнання для забезпечення підвищеного ступеню безпеки, стягнути грошові кошти в розмірі 7200 як упущену вигоду, стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн., також просив суд визнати неправомірними дії ТОВ «Кардинал» щодо блокування картки власника квартири та щодо безпідставного недопускання до квартири відвідувачів, заборонити відповідачам чинити перешкоди позивачу та відвідувачам його квартири у доступі до квартири.
Одночасно зі зверненням до суду з позовом, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить здійснення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких було пред`явлено позов.
Також ОСОБА_2 зазначав, що відповідач «Комфортна Оселя» неналежно виконує свої зобов'язання за Договором № 18/02-69 про умови надання послуг з забезпечення, правопорядку, ремонтного обслуговування та інших додаткових послуг від 18.02.2020 року та обмежує права власника шляхом здійснення перешкод в доступі позивача до належної йому квартири.
На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив суд першої інстанції забезпечити позов шляхом заборони відповідачам чинити перешкоди позивачу та його відвідувачам в доступі до квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову не врахував всіх обставин, що мають значення для справи та дійшов передчасного висновку про недоведеність позивачем необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову.
Також в доводах апеляційної скарги, скаржник зазначає про те, що його не викликали до суду для надання додаткових пояснень, міркувань та доказів, що є порушенням процедури розгляду заяви прозабезпечення позову та має ознаки формального підходу до розгляду справи по суті.
Всі інші обставини, які викладені в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції є аналогічними до обґрунтувань позовних вимог, що викладені в позовній заяві.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам чинити перешкоди позивачу та його відвідувачам в доступі до квартири АДРЕСА_1 .
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Охоронна компанія «Кардинал» в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.
Всі інші обставини, що викладені у відзиві спрямовані на спростовування позовних вимог та дійсних обставин, які виникли між сторонами.
На підставі викладеного у відзиві, ТОВ «Охоронна компанія «Кардинал» просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Іщенко Г.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними вирішенню позовних вимог про заборону відповідачам чинити перешкоди у доступі до приміщення, при цьому спір не вирішується по суті, а предмет позову підлягає доказуванню.
            Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.
  Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.
Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). 
Як вбачається з матеріалів справи, однією з позовних вимог, які заявлені позивачем ОСОБА_3 є заборонити відповідачам чинити перешкоди ОСОБА_4 та його відвідувачам в доступі до належної  ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 .
Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_2 просив суд вжити заходи забезпечення позову саме у вигляді заборони відповідачам чинити перешкоди ОСОБА_4 та його відвідувачам в доступі до належної  ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 .
Зазначене свідчить про те, що позовна вимога та обраний ОСОБА_3 вид заходу забезпечення позову є ідентичними, що позбавляє суд вжити такі заходи забезпечення позову та як їх вжиття суперечить положенням ч. 10 ст. 150 ЦПК України.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову була постановлена з дотриманням порушенням норм процесуального права, а тому не може бути скасована судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, відповідно  ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 375, 382, 383, 384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортна Оселя», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардинал» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
            Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: