Справа № 127/1112/21 
Провадження № 33/801/309/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017868 від 02 січня 2021 року - водій ОСОБА_1 02 січня 2021 року о 15:00 год у м. Вінниці по вул. Костянтина Василенка, 20 керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, підвищена активність; від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн. на користь держави.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , пославшись на невідповідність постанови суду вимогам ст. 283 КУпАП та формальний розгляд справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно визначено нормативний акт, який на думку поліцейського він порушив, оскільки у протоколі зазначено про порушення пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а порядок проходження медичного огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року і саме про порушення цих нормативних актів слід було зазначити у протоколі. Також поліцейським не було відсторонено його від керування транспортним засобом і не було виписано направлення на його огляд в медичному закладі. Йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що видно із протоколу та із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а розписався у протоколі він у графі про ознайомлення його лише із місцем розгляду справи.
Також зазначив, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами по справі, оскільки ці пояснення написані не власноручно ними, а їх прізвища вписані у заздалегідь підготовлені бланки; до суду першої інстанції свідки не з`явилися, що унеможливило встановленню їх особи, а із відеозапису з нагрудної камери поліцейського неможливо визначити, чи є особи на відео саме тими особами, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, і чи не є вони зацікавленими особами в наданні свідчень проти нього.
В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить задовольнити її і не позбавляти його права керування транспортними засобами та пояснив, що спочатку він погодився пройти огляд на стан сп`яніння. По дорозі до медичного закладу, він почув як поліцейський розмовляв по телефону із лікарем, що йому не сподобалося, тому він відмовився їхати до медичного закладу і повернувся до свого автомобіля, де був складений адміністративний протокол і ним підписаний. У суді першої інстанції переглядався відеозапис із нагрудної камери поліцейського, тому не заявляє клопотання про його перегляд у суді апеляційної інстанції і інших клопотань не заявляє.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017868 від 02 січня 2021 року - водій ОСОБА_1 02 січня 2021 року о 15:00 год у м. Вінниці по вул. Костянтина Василенка, 20 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, підвищена активність; від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 2).
За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП в редакції, що була чинною на час вчинення правопорушення, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
З наведеного слідує, що огляд водія на стан наркотичного сп`яніння може бути проведений лише у закладі охорони здоров`я, куди поліцейський направляє особу у разі наявності підстав вважати, що ця особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а у разі незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення нормативного акту, який на думку поліцейського він порушив, оскільки у протоколі зазначено про порушення пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а порядок проходження медичного огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року і саме про порушення цих нормативних актів слід було зазначити у протоколі, є безпідставними.
За змістом ч. 1 ст. 256 ЦПК України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017868 від 02 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. Суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення зазначено правильно, оскільки саме пункт 2.5. Правил дорожнього руху передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги в тому, що поліцейським не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і не було виписано направлення на його огляд в медичному закладі, а також що йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки по справі безспірно встановлено, що він відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Крім того, із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 017868 від 02 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 , який переглянуто судом апеляційної інстанції при підготовці справи до розгляду, вбачається, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом та роз`яснено йому право викликати іншого водія, який зможе забрати транспортний засіб з місця зупинки, на що він повідомив, що автомобіль зможе забрати дружина.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 017868 зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Цей протокол підписаний ОСОБА_1 , який не зазначив жодних зауважень щодо змісту протоколу, а також відмовився від надання пояснень по суті порушення, що відображено у протоколі працівником поліції.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невстановлення судом першої інстанції осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені свідками у протоколі про адміністративне правопорушення, у незацікавленості яких у нього є сумніви.
Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції викликав свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду першої інстанції, проте останні не з`явилися.
Згідно клопотання, яке ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі, апеляційний суд також викликав цих свідків в судове засідання, які не з`явилися у судове засідання і ОСОБА_1 не заявив своє клопотання про їх повторний виклик.
Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння були присутні двоє свідків і будь-яких заперечень щодо присутності саме цих осіб у якості свідків ОСОБА_1 не виражав та про свої сумніви у їх неупередженості не вказував.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області 15 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська