УХВАЛА

11 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/9766/20
адміністративне провадження № К/9901/19958/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року
у справі №160/9766/20
за позовом ОСОБА_1 
до Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
про  визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила: 
- визнати протиправною та скасувати постанову Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  від 27 липня 2020 року ВП №62504347 про накладення на позивача штрафу у сумі 1700,00 грн.; 
- зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників дані (інформацію) щодо ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні №62504347.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021    року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено.
31 травня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №160/9766/20.
Відповідно до частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.
Положеннями  статті 287 КАС України  передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Згідно із частиною третьою  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом оскарження в зазначеній справі є визнання протиправною та скасування постанови Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)   про накладення на позивача та зобов`язання до вчинення певних дій.  
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе  лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
При цьому Суд наголошує, що з огляду на те, що поняття фундаментального значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики в даній категорії справ є оціночним, воно потребує належного обґрунтування з боку скаржника. Сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі, без відповідного підкріплення прикладами або доказами, не дає підстав для відкриття касаційного провадження.
Водночас, скаржником не зазначено в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, розгляд яких надав би нового, уніфікованого розуміння застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола осіб.
Підставою для перегляду оскаржуваного судового рішення скаржником зазначено застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №826/25498/15, від 15 жовтня 2019 року у справі №127/25893/16-а (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім цього, підставою касаційного оскарження судового рішення у даній справі скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, а саме якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Проте, які саме норми права неправильно застосовано судами попередніх інстанцій,  щодо яких наявний висновок, викладений у постановах Верховного Суду, в касаційній скарзі  відповідачем не зазначено.
При цьому у касаційній скарзі відповідач, зазначаючи постанови Верховного Суду, не наводить в чому саме він вбачає подібність правовідносин у цих справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга), та не вказує, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на зміст цих судових рішень, натомість посилання на висновки Верховного Суду в іншій справах та цитування статті 370 КАС України, не є належним обґрунтувань підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також Суд відхиляє твердження Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відсутність правового висновку Верховного Суду у справах с подібними правовідносинами, оскільки у касаційній скарзі  відповідачем не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.
Крім того скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та неповно з`ясовано обставини, однак, суд касаційної інстанції, в силу      статті 341 КАС України, позбавлений права вирішувати питання про достовірність доказів, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд наголошує, що обґрунтування підстави подання касаційної скарги зводиться до викладення обставин справи, цитування постанов Верховного Суду України, положень Закону України «Про виконавче провадження», які, на переконання скаржника, свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, з абстрактним зазначенням, що судом апеляційної інстанції оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням того, що розгляд даної    касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, Суд приходить до висновку, що наведені скаржником в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
У касаційній скарзі відповідачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
В обґрунтування такого клопотання зазначено, що скаржник отримав копію оскаржуваного судового рішення засобами поштового зв`язку 27 квітня 2021 року, а касаційну скаргу було направлено до Верховного Суду 26 травня 2021 року.
Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами.
Відповідно до вимог частини другої  статті 329 КАС України  учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення
За наведених обставин, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями  12,  328,  333 КАС України, Суд-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2.  Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №160/9766/20.
4. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

..................................
..................................
..................................

А.В. Жук
Л.О. Єресько
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду