ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2753/21 Справа № 174/373/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. 
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційні скарги Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” та ОСОБА_1 ,
на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом,-
ВСТАНОВИЛА:
В червні 2020 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом.
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом — задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (03035, м. Київ, Солом`янський район, вул.Сурікова, 3, код ЄДРПОУ 36716128) на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, завданої внаслідок трудового каліцтва.
В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь держави 840,80 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 200000,00 грн.
В апеляційній скарзі АТ “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” просить скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року по справі №174/373/20 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Відзивів на апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що при повторному огляді позивача їй було змінено групу інвалідності з другої на третю та втрату працездатності встановлено на рівні 45 % з наступним переоглядом 01.03.2022 р., а тому сума моральної шкоди завданої каліцтвом складає 25 000 грн. 
Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка під час роботи у відповідача 13.05.2017 року отримала травму (трудове каліцтво), що підтверджується копією акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві. Основною та супутньою причинами нещасного випадку є організаційними (а.с. 7-11).
Згідно висновку МСЭК серії 12ААА №04514 від 06.09.2017 року позивачу первинно було встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 65% з черговим переглядом 10.09.2018 року.
10 жовтня 2018 року за висновком МСЄК серія 12-ААА № 053711 повторно ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 50% з черговим переглядом 01.10.2019 року.
06 березня 2019 року за висновком МСЄК серія 12-ААА №075031 ОСОБА_1 було встановлено стійку втрату працездатності на рівні 65% та присвоєно другу групу інвалідності з наступним переглядом 10.02.2020 року.
Висновком МСЭК серії 12ААА №077367 від 27.05.2020 року позивачу при повторному огляді було встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 45% з черговим переглядом 01.03.2022 року.
Причиною присвоєння інвалідності визначено трудове каліцтво з ураженням органів.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.
А тому, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням нею трудових обов`язків на підприємстві відповідача та їй присвоєно третю групу інвалідності - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена під час виконання нею трудових обов`язків, однак колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який є заниженим.
Суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача, у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).
Однак, при визначенні розміру компенсації спричиненої позивачу моральної шкоди судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що у зв`язку з нещасним випадком, який стався на виробництві, позивачу заподіяно моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила професійну працездатність у розмірі 45%, а саме: позивач погано ходить через сильну кульгавість пошкодженої ноги. Зовнішній вигляд ноги є просто жахливий і їй необхідно приховувати її постійно за допомогою одягу, щоб не викликати дискомфорт оточуючих. Вона вимушена вести закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, у неї погіршився стан здоров`я, вона погано спить ночами, стала занижена самооцінка її як особистості. Вона постійно змушена приймати ліки та проходити курс лікування. Вона змушена докладати величезні зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Також вона досить потребую інтенсивного лікування у вигляді хірургічного втручання, вказана операція коштує дуже дорого, та в неї не має вказаних грошей і це також створює їй моральні страждання. Тобто, позивач змушений вживати додаткових зусиль для організації власного життя, періодично проходити лікування та медичні обстеження.
Отже, враховуючи стан здоров`я, ступінь, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я та втратою працездатності, а також з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 80 000 грн.
Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Доводи апеляційної скарги АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», що позивач мала практичні навички в керуванні транспортним засобом та відповідні навички маневрування на ньому, а тому повинна була завчасно загальмувати, однак через свою самовпевненість цього не зробила, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, покладається на власника або уповноважений ним орган.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” необхідно залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів, в сумі 80 000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” — залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства “Об`єднана гірничо-хімічна компанія” на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів, в сумі 80 000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова