Номер провадження: 22-ц/813/3809/21 
Номер справи місцевого суду: 511/1567/20
Головуючий у першій інстанції Леонов О.С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
                               Комлевої О.С.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Фомічова І.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи - ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішення загальних зборів про припинення юридичної особи та скасування державної реєстрації відомостей, внесених до ЄДРПОУ, 

встановив:

07.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішення загальних зборів про припинення юридичної особи та скасування державної реєстрації відомостей, внесених до ЄДРПОУ (а.с. 1-10).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.09.2020 року справу передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с.66-67).
Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 15.10.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано для розгляду судді Леонову О.С. (а.с. 73).
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2020 року у відкритті провадження за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи - ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішення загальних зборів про припинення юридичної особи та скасування державної реєстрації відомостей, внесених до ЄДРПОУ, було відмовлено (а.с. 74).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали, та направлення справи до Малиновського районного суду м.Одеси для продовження розгляду в порядку ЦПК України (а.с.79-83).

29.12.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких вони зазначили, що ухвала суду винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просили апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2020 року - без змін (а.с. 106-108).
Окрім цього, 30.03.2021 року до канцелярії суду надійшли клопотання від ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , в якому останні просили, судове засідання, яке призначено на 31.03.2021 року, на 10.00 год. відкласти, у зв`язку з неможливістю їхньої особистої участі (а.с.133, 134).

Разом з тим, враховуючи що дана справа в суді апеляційної інстанції перебуває більше 3-х місяців (а.с.95), в той час як предметом апеляційного оскарження є вирішення питання про те, в якому судочинстві має бути вирішений даний спір, а також те, що всі учасники повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.124-130), проте не надали суду заяви про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі наявних у справі доказів.
Проте, у зв`язку із перебуванням суддів Комлевої О.С. та Сегеди С.М. у частковій відпустці в період з 05.04 по 20.04.2021 року, повне судове рішення складено 21.04.2021 року. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до членської книжки садовода № 101, ОСОБА_1 є членом Садового товариства (далі - СТ) «ТЕЛЕФОН» та володіє ділянкою площею 500,04 кв.м. 
02.08.2018 року відбулися загальні збори членів СТ «ТЕЛЕФОН», на яких було вирішено припинити діяльність СТ «ТЕЛЕФОН» шляхом ліквідації, призначено склад ліквідаційної комісії (голова - ОСОБА_4 ), визначено порядок та строки заявлення кредиторами вимог до СТ «ТЕЛЕФОН» та вирішено майнові питання. Крім цього, 16.10.2018р. державним реєстратором було внесено запис про припинення юридичної особи № 15441110007000271.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Так, у свої апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилалась на те, що чинним законодавством не визначено підсудність справ про визнання незаконним рішення загальних зборів щодо припинення юридичної особи у зв`язку з чим, державним реєстратором було внесено запис ЄДРПОУ про припинення юридичної особи.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, даний спір є найбільш наближений до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, у зв`язку з тим, що даний спір стосується захисту прав позивача, як члена громадської організації. Крім цього, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Як зазначено у ч.2 ст.4 Господарсько-процесуального кодексу (далі - ГПК) України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
За змістом п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.3 ч.1 ст.20 ГПК України справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Аналогічних правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду, які викладені у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 12-1272апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 21.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

О.С.Комлева