ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2021 р.                                                                    Справа №914/477/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                       -  Г.В. Орищин
                                -  О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик 

Розглянувши апеляційну скаргу ФГ “Любомир-МГ”
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.01.2021
у справі №914/477/20 
за позовом: ТзОВ “Торговий дім “Насіння”
до: ФГ “Любомир-МГ”
про: стягнення 2   777 112,06 грн

за участю представників:
від позивача – Йосипишин – представник (довіреність №7Д-37 від 15.12.2020)
від відповідача – не з`явився. 

                                                                    ВСТАНОВИВ :
             Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.01.2021, головуючий суддя - Гоменюк З.П., судді Ділай У.І. та Крупник Р.В. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» про передачу справи було задоволено. Справу №914/477/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» до Фермерського господарства «Любомир-МГ» про стягнення 2777112,06 грн передано Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння».
З даною ухвалою не погодилося ФГ “Любомир-МГ” і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.  Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 31 ГПК України.
ТзОВ “Торговий дім “Насіння” подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 справу №914/477/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. (головуючий суддя), Орищин Г.В., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 апеляційну скаргу ФГ “Любомир-МГ” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.01.2021 у справі №914/477/20 було залишено без руху. Надано строк ФГ “Любомир-МГ” до 4 лютого 2021 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ “Любомир-МГ” на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.01.2021 у справі №914/477/20. Витребувано в Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/477/20. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 було призначено справу до розгляду на 05.04.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 15.04.2021 у зв`язку з клопотанням апелянта.
19.04.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання від апелянта про відкладення розгляду справи.
Згідно довідки начальника відділу документального забезпечення Західного апеляційного господарського суду клопотання, яке надійшло на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду від 17.04.2021 не містить кваліфікованого цифрового підпису.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги вказане клопотання апелянта, оскільки воно не містить кваліфікованого цифрового підпису.
Крім того, колегія суддів наголошує, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням апелянта та представник ФГ “Любомир-МГ” мав право як і представник позивача брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції заявивши відповідне клопотання, проте не скористався таким правом. 
За клопотанням позивача розгляд справи відбувався в режимі відеоконференції.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 02.07.2019 у справі №914/606/19 - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» до Фермерського господарства «Любомир-МГ» про стягнення 2777112,06 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.02.2020 було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.03.2020.
04.01.2021 позивач до початку судового засідання надіслав заяву, в якій повідомив, що не може забезпечити явку свого представника, у зв`язку з чим просив суд приступити до розгляду справи без участі позивача, а також задоволити його заяву від 05.10.2020 р. та передати справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
У своїй заяві позивач зазначив, що 10.09.2020 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі №910/11384/20 про банкрутство ТзОВ «Торговий дім «Насіння», тому,   відповідно до вимог   статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства,   всі майнові спори за участю товариства підлягають вирішенню в межах справи про його банкрутство, відтак справу №914/477/20 слід передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
В позовній заяві позивач стверджує, що між ним та відповідачем було укладено договір на поставку насіння та засобів захисту рослин в асортименті, на виконання якого позивач поставляв товар, проте відповідач в порушення умов договору оплачував його вартість невчасно та неповністю.
У зв`язку з цим, позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 2030884,51 грн основного боргу, 309227,80 грн пені, 406176,90 грн штрафу та 30822,85 грн 3 % річних, а у заяві про збільшення розміру позовних вимог   2030884,51 грн основного боргу, 529850,66 грн пені, 406176,90 грн штрафу, 75269,26 грн 3 % річних та 36674,59 грн інфляційних втрат.
Як вбачається з долучених позивачем доказів, а також відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, на розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11384/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуфарм Україна» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння».
Ухвалою від 10.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння», введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено попереднє засідання суду у справі на 27.10.2020.
10.09.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі №910/11384/20 розгляд справи відкладено на 17.11.2020. Ухвалою від 17.12.2020 розгляд справи відкладено на 19.01.2021.
Згідно із ч.1   ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до   Конституції України, цього   Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право»,   Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тобто законодавець вказав, що у   Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ даної категорії.
Вказаний Закон втратив чинність з 21.10.2019, разом з тим з цієї дати набрав чинності   Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII.
Відповідно до ч.1   ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими   Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відтак, можна зробити висновок, що згаданий Кодекс також встановлює особливості розгляду справ порівняно з   ГПК України   та повинен застосовуватись судами при здійсненні судочинства.
Частиною третьою   статті 3 ГПК України   визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19.12.1997 р. у справі «Brualla Gomez de La Torre v. Spain» нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються, а у рішенні від 21.10.2010 р. у справі «Дія 97 проти України» зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.
Отже, суд першої інстанції правомірно вважав за необхідне вирішити питання про передачу справи,   виходячи з процесуального законодавства, чинного на час розгляду справи, тобто врахувавши норми   Кодексу України з процедур банкрутства.
Частина друга   статті сьомої КУзПБ   встановлює, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч.3 ст.7 Кодексу).
З моменту відкриття щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми   Кодексу України з процедур банкрутства   мають пріоритет перед іншими законодавчими актами України при розгляді справ про банкрутство.
Вказані норми Кодексу передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Таке врегулювання процедури розгляду спорів за участю боржника, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює спори з усіма вимогами до боржника, вимогами щодо його майна, вимогами про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, тощо.
З огляду на положення законодавства, діючого на момент розгляду справи, вирішення всіх вищезгаданих спорів повинно відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Наведена правова позиція викладена також і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц та від 18.02.2020 р. у справі №918/335/17.
Введений в дію 21.10.2019 Кодекс України з процедур банкрутства   не містить особливостей або виключень стосовно необхідності розгляду в межах справи про банкрутство спорів у справах, провадження у яких відкрито до дня введення в дію Кодексу.
Аналіз   статті 7 КУзПБ   дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, відтепер віднесені не тільки спори, пов`язані із майновими вимогами, зверненими до боржника, а й загалом всі майнові спори, стороною в яких є боржник
При цьому дана норма не встановлює, що для можливості передачі і подальшого вирішення спору в межах справи про банкрутство вимоги в такому спорі обов`язково мають бути пред`явлені до боржника, тобто він має виступати відповідачем у справі позовного провадження. Натомість ця норма наводить перелік різновидів спорів, що підлягають розгляду в межах справи про банкрутство, виходячи з їх предмету і характеру,   та без зазначення того, в якому процесуальному статусі боржник-«банкрут» бере в них участь.
Отже, можна вважати, що, за наявності відповідних підстав, передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підлягають справи, в яких боржник може бути як позивачем, так і відповідачем.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідність розгляду в межах справи про банкрутство і спорів, в яких боржник є позивачем, а не відповідачем, зокрема в постанові від 19.03.2020 у справі №909/130/19 за позовом боржника про визнання права власності на земельну ділянку та постанові від 30.09.2020 у справі №6/88-Б-05 за позовом боржника про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про припинення права постійного користування земельною ділянкою комунальної власності та визнання таким, що втратив чинність державного акта на право постійного користування землею.
Як вже було згадано вище, частина друга статті сьомої Кодексу імперативно вказує на те, що вирішенню в межах справи про банкрутство в будь-якому випадку підлягають всі майнові спори, стороною в яких є боржник.
Позовними вимогами майнового характеру є вимоги про захист права або інтересу, об`єктами яких виступають блага, що підлягають вартісній, грошовій оцінці, і їхній майновий характер відображається у ціні заявленого позову, а до позовних вимог немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.
Заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» позов про стягнення ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача, що, за твердженням позивача, виникли на підставі відповідного договору, а наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення повинно стати отримання позивачем належної йому суми коштів.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» до Фермерського господарства «Любомир-МГ» є вимогами про стягнення певної суми коштів і вони мають конкретно визначену ціну позову, що свідчить про їх майновий характер. Відповідно, спір, в якому позивачем заявлено такі вимоги майнового характеру, є майновим спором.
У зв`язку з тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння», враховуючи те, що спір у даній справі №914/477/20 є майновим, а його стороною є боржник у справі про банкрутство (позивач у справі №914/477/20), даний спір в силу прямої вказівки Закону є підвідомчим господарському суду, який розглядає справу про банкрутство товариства.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обгрунтовано та правомірно з метою дотримання вимог законодавства визнав за необхідне задоволити подану позивачем заяву та передати матеріали справи №914/477/20 до суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння», для вирішення спору в межах справи №910/11384/20.
Що ж стосується посилання апелянта про порушення норм ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 31 ГПК України, то вони спростовуються матеріалами справи та наведеними аргументами. 
За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» про передачу справи слід задовольнити. Справу №914/477/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння» до Фермерського господарства «Любомир-МГ» про стягнення 2777112,06 грн передати Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння».
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 04.01.2021 по справі №914/477/20 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.01.2021 у справі №914/477/20 залишити без змін.
Апеляційну скаргу ФГ “Любомир-МГ” залишити без задоволення.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                  О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                Г.В. Орищин   

                                                                                                                               О.С. Скрипчук

“Повний текст постанови виготовлено 20.04.2021”