ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2021 р.           Справа№ 911/1533/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Козир Т.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Онопрієнко О.П., адвокат, ордер серія АІ № 1079246 від 11.01.2021
від відповідача: не з`явився 
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор", Київська обл., м. Буча 
на рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 (повний текст складено 30.10.2020)
у справі №911/1533/20 (суддя Саванчук С.О.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор", Київська обл., м. Буча
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У травні 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (далі - ТОВ "УБМ-Груп", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" (далі -АТ "Меліоратор") про стягнення грошових коштів в розмірі 3   092   554,26 грн, з яких: 2 756 884,62 грн основного боргу, 46 237,10грн пені, 275   688,46грн штрафу, 7   246,66грн 3% річних та 6497,42грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №41/17 від 25.10.2017. За порушення строків оплати наданих послуг, позивачем крім стягнення основного боргу заявлені вимоги про стягнення пені і штрафу на підставі п. 6.5 Договору  та інфляційних втрат і 3%річних у відповідністю з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/1533/20 позов задоволено частково.
Стягнуто з АТ "Меліоратор" на користь ТОВ "УБМ-Груп" 2 756 884,62 грн основного боргу, 158 611,72 грн штрафу, 27 503,98 грн пені, 7 170,24 грн 3 % річних, 6 497,42 грн. інфляційних втрат, 45 099,00 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено. 
Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції встановив, що відповідач, всупереч умовам укладеного між сторонами Договору, вартість наданих позивачем послуг в повному обсязі не оплатив, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась основна заборгованість у розмірі   2 756 884,62 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, з урахуванням обґрунтованої наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % за грошовими зобов`язаннями, що виникли з 12.03.2020, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 158 611,72грн штрафу та 27 503,98 грн пені є підставними.
Крім того, суд першої інстанції, визнавши правомірним застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, вказав на арифметичну помилковість здійсненого позивачем розрахунку та здійснивши власний розрахунок дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 7   170,24 грн 3% річних та 6   497,42 грн інфляційних втрат.  
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Меліоратор" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 в частині стягнення158 611,72 грн штрафу та 27 503,98 грн пені скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у заявлених вимогах.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не взяв до уваги прохання відповідача про зменшення розміру неустойки, заявленої до стягнення позивачем, що свідчить про порушення судом приписів ст. 551 ЦК України.  
На думку відповідача, стягнута за оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду неустойка значно перевищує можливий розмір збитків ТОВ "УБМ-Груп", а також може призвести до затримки у графіку будівництва житла для учасників АТО, воїнів інтернаціоналістів та дружин загиблих, яке здійснюється відповідачем. При цьому, позивач зазначає, що у поточному році ним планується введення в експлуатацію житлових будинків, що надасть можливість отримати виручку та погасити існуючі грошові зобов`язання, в тому числі і перед позивачем. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/1533/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 апеляційну скаргу АТ "Меліоратор" на рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/1533/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.
На виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та 08.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Меліоратор" на рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/1533/20,  справу призначено до розгляду о 15год 00хв 30.03.2021 (з урахуванням ухвали про виправлення описок від 16.02.2021). 
Однак, у зв`язку із перебуванням судді Коробенка Г.П. у терміновій відпустці, судове засідання у призначені дату та час не відбулось.
Вирішення питання щодо подальшого руху справи здійснено 12.04.2021, оскільки у період з 31.03.2021 по 09.04.2021 головуючий суддя (суддя доповідач) Кравчук Г.А. перебував на лікарняному.
Ухвалою від 12.04.2021 суд апеляційної інстанції призначив розгляд даної справи на 13.05.2021 о 15 год 40 хв. 
Позиції учасників справи.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Заявлені у справі клопотання учасників справи та результати їх розгляду.
13.05.2021 відповідачем через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що значна частина трудового колективу АТ "Меліоратор", зокрема, і голова правління, знаходиться на самоізоляції у зв`язку з виявленими захворюваннями на COVID-19, що, у свою чергу, унеможливлює  явку представника відповідача у судове засідання.
Розглянувши вказане клопотання відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Ухвалою від 09.02.2021 про відкриття провадження у даній справі суд апеляційної інстанції попередив учасників справи про те, що враховуючи епідеміологічну ситуацію в Україні, вони можуть подати до суду заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності або про забезпечення проведення судового засідання в  режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів із застосуванням сервісу easycon.com.ua, у відповідності до ст. 197 ГПК України. Проте відповідного клопотання відповідачем до суду апеляційної інстанції заявлено не було.
Поряд з цим, позиція відповідача у цій справі достатнім чином викладена в апеляційній скарзі. У судове засідання 13.05.2021 апелянта не забезпечив явку свого представника та не подав відзив на апеляційну скаргу. Зважаючи на вказані обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що неможливість особистої явки відповідача не порушує його права на доведення перед судом власної позиції та на спростування позиції іншої сторони. При цьому, ні відповідачем, ні позивачем не надано нових доказів і не наведено нових доводів, які би потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні. 
Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження фактів, якими він обґрунтовує подане клопотання про відкладення розгляду цієї справи, а посилання відповідача у поданому клопотанні на  постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19" та лист Ради суддів України не спростовує обов`язку заявника надати відповідні докази.
Поряд з наведеним суд апеляційної інстанції також враховує, що за приписами ст. 129 Конституції, ст. 2 ГПК України    одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України). До того ж участь представників учасників справи у судовому засіданні судом апеляційної інстанції не визнавалася обов`язковою.  
З огляду на викладене та враховуючи, що саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а в матеріалах цієї справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги відповідача по суті, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. 
Явка представників сторін.
У судове засідання 13.05.2021 з`явився представник позивача, проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити в задоволені вимог апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
В судове засідання апеляційної інстанції 13.05.2021 представники відповідача не з`явились. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається із матеріалів справи, 25.10.2017 між Приватним акціонерним товариством "Меліоратор" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія У.Б.К.", яке перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (виконавець) укладено Договір № 41/17 (далі - Договір), предметом якого є надання виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт на будівельному об`єкті за адресою: Багатоквартирний житловий будинок № 1 з вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Алли Горської 2 в м. Буча Київської області.
Відповідно до п. 5.1 Договору виконавець щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця, надає замовнику довідки про вартість виконаних робіт та витрати (форми № КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) або акти приймання передачі виконаних робіт оформлені по договірних відносинах, згідно з п. 4.1 даного Договору.
Згідно з п. 5.2 Договору замовник підписує довідки та акти протягом 3 днів з дня отримання та повертає їх виконавцю. У випадку, якщо замовник не повернув виконавцю довідки та акти в триденний термін та не надав жодних письмових зауважень щодо отриманих довідок та актів, виконані роботи (надані послуги) вважаються такими, що виконані належним чином та прийняті замовником, у зв`язку з чим підлягають оплаті відповідно до п. 5.3 Договору.
Пунктом 5.3 Договору визначено, що замовник щомісячно, в термін до 5 числа, проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих виконавцем послуг проводиться на підставі довідок або актів. При несплаті послуг до 5 числа виконавець має право в односторонньому порядку зупинити роботу баштових кранів до повного розрахунку за надані послуги або демонтувати кран на підкранові колії з вивезенням об`єкту.
Відповідно до п. 6.5 Договору в разі порушення замовником строків оплати за Договором більше ніж на один місяць, останній сплачує на користь виконавця неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний прострочений день оплати та штраф у розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань.
Згідно з п. 7.1 Договору термін дії даного договору з моменту його підписання та до повного виконання сторонами умов та обов`язків по даному Договору.
На виконання умов Договору, позивачем надано, а відповідачем отримано послуги, всього на загальну суму 4 294 392,62 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами приймання-передачі наданих послуг (т. 1, а.с.23-55, 205-207). 
Відповідачем отримані за Договором послуги оплачені частково, платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 56-89, 208-209), перераховані позивачу кошти в загальному розмірі 1537508,00 грн. В порушення вимог п. 5.3. Договору оплату залишку вартості отриманих послуг у розмірі 2   756   884,62 грн відповідачем не здійснено, строк оплати яких з урахуванням складених та підписаних актів здачі-приймання робіт настав.  
Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами Договором в частині оплати  наданих послуг в загальній сумі 2   756   884,62 грн. 
Зважаючи на прострочення оплати наданих за Договором послуг в повному обсязі, позивач крім суми основного боргу просив стягнути з відповідача на підстав п. 6.5 Договору пеню, штраф, а також у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що як убачається із змісту апеляційної скарги АТ "Меліоратор", рішення суду першої інстанції оскаржується ним лише в частиністягнення158 611,72 грн штрафу та 27 503,98 грн пені, в іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України   в апеляційному порядку не переглядається.
Отже, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зважає на таке.
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України є договір.
Згідно з ч. 1   ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України   передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до   ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України)   договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі ст.ст. 193, 202 ГК України та ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України   повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України   зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що надаючи правову оцінку правовідносинам між сторонами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те,      що вони виникли з договору підряду, тоді як з умов договору вбачається, що він за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 ЦК України.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Отже,      предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою упредметнений (матеріалізований) результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі. Основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги.      
За умовами укладеного сторонами Договору, позивач надає відповідачу послуги баштовими кранами, що споживаються в процесі їх надання та не передбачають будь-якого матеріалізованого результату, що дає підстави вважати Договір від 25.10.2017 № 41/17 договором про надання послуг.
Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що неправильна кваліфікація судом першої інстанції правовідносин між сторонами та застосування до них положень глави 61 ЦК України, не мали своїм наслідком прийняття неправильного по суті рішення про стягнення суми основного боргу з відповідача.
Так, за вимогами ст. 180 ГК України, договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни.
Сторонами у даній справі досягнуто всіх вказаних суттєвих умов відносно зазначеного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 901, 903, 905 ЦК України спірний Договір вважається укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ТОВ "УБМ-ГРУП" до відповідача в частині стягнення основної суми заборгованості в сумі 2   756   884,62 грн підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем і правомірно задоволені судом першої інстанції, що не оскаржується відповідачем.
Поряд з цим, за приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
З аналізу положень п. п. 5.3, 6.5 Договору вбачається, що погоджені сторонами умови Договору в частині відповідальності замовника за порушення строків оплати наданих послуг передбачають можливість стягнення з нього виконавцем неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний прострочений день оплати (пеня) та штраф у розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань за умови порушення більше ніж на один місяць замовником щомісячних строків (в термін до 5 числа) оплати наданих послуг за попередній місяць.  
Таким чином, зважаючи на заяву відповідача про застосування позовної давності та з огляду на дату звернення позивача з даним позовом, судом першої інстанції правильно визначено, що початком періоду, з якого підлягають стягненню санкції, передбачені п. 6.5 Договору, є  травень 2019 року, а точніше 22.05.2019. Отже, враховуючи, що строк оплати наданих послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №318 від 30.04.2019, настав 06.05.2019, а право на стягнення штрафу в розмірі 10% від суми невиконаного грошового зобов`язання за цим Актом - 06.06.2019, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача на день пред`явлення позову виникло право на стягнення штрафу в розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань за  Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №318 від 30.04.2019 на суму 101736,00грн, № 434 від 31.05.2019 на суму 102   164,40 грн, № 533 від 30.06.2019 на суму 113   433,60 грн, № 638 від 31.07.2019 на суму 118   300,80 грн, №708 від 31.08.2019 на суму 11   942,00 грн, №718 від 31.08.2019 на суму 43200,00  грн, № 739 від 30.09.2019 на суму 122   150,40 грн, №870 від 31.10.2019 на суму 130   408,80 грн, №972 від 30.11.2019 на суму 97   483,20 грн, №1075 від 31.12.2019 на суму 107   356,80 грн, №45 від 31.01.2020 на суму 99   657,60 грн, №112 від 29.02.2020 на суму 125   594,40 грн, №229 від 31.03.2020 на суму 130   686,00 грн, що в загальній сумі складає 1 404 114,00 грн.
Також суд першої інстанції правомірно враховував, що в заяві про збільшення позовних вимог (вх. № 177256/20 від 21.08.2020) позивачем додатково заявлено до стягнення штраф у розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань, право на стягнення якого виникло у позивача на дату подання такої заяви до суду та який нараховано на підставі Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 350 від 31.05.2020 на суму 31   066,22 грн, №400 від 30.06.2020 на суму 374   400,00 грн, №417 від 30.06.2020 на суму 47   424,00 грн, що в загальній сумі складає 430   382,22 грн (з урахуванням погашення заборгованості відповідно до платіжного доручення №5337 від 30.06.2020 та листа позивача від 09.07.2020 №106 в сумі 22   508,00 грн). 
Проте, судом першої інстанції помилково не враховано, що станом на дату пред`явлення позову, 22.05.2020, право на нарахування штрафу за порушення строку оплати наданих послуг за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №326 від 30.04.2020 на суму 114   451,20 грн  згідно з умовами п. 6.5 Договору у позивача не виникло, оскільки строк оплати за цим Актом настав 06.05.2020, а строк для нарахування штрафних санкцій - лише через місяць, 06.06.2020. При цьому, в заяві про збільшення позовних вимог від 21.08.2020 про вказану заборгованість не йдеться.
Таким чином, обґрунтованим до стягнення з відповідача штрафом в розмірі 10% від суми невиконаних грошових зобов`язань з урахуванням заяви про застосування позовної давності є 183   449,62 грн (140   411,40 грн (1404 114,00 грн *10%) + 43   038,22 грн (430   382,22 грн * 10%)). 
Що стосується розрахунку пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає його правильним, оскільки він здійснений позивачем у відповідності до приписів п. 6.5 Договору, за період заборгованості, який виник починаючи з 06.12.2019 та в  межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня в загальній сумі 46   237,10 грн (37   867,97 грн + 8   369,14 грн) є обґрунтованою.
Під час вирішення спору відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якому вказано, що розмір заявлених штрафних санкцій значно перевищує можливі збитки позивача, у зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Апеляційна скарга відповідача мотивована саме тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій порушив приписи ст. 551 ЦК України, оскільки стягнута неустойка значно перевищує можливий розмір збитків ТОВ "УБМ-ГРУП".
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічні положення містяться в      ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).
Аналіз приписів ст. 551 ЦК України та 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).
Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Тобто, в контексті зазначеного, наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.
Проте, апелянтом не доведено суду таких обставин як, наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, винятковості випадку, з урахуванням інтересів обох сторін, не наведено причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення. Жодних доказів на підтвердження того, що стягнута за оскаржуваним рішенням неустойка може призвести до затримки у здійснюваному відповідачем будівництві житла для учасників АТО, воїнів інтернаціоналістів та дружин загиблих, відповідачем також не надано. 
У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджені належними доказами, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
При цьому, зважаючи на те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України мав право на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішити питання про наявність або відсутність у даному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. 
Як вбачається із матеріалів справи, при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій суд першої інстанції, врахувавши фактичні обставини та встановлені державою обмеження у зв`язку з введеним на території України карантином, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу та пені, які підлягають стягненню з відповідача, на 90% за борговими зобов`язаннями, що виникли з 12.03.2020. Наслідком такого розрахунку з відповідача на користь позивача стягнуто 158611,72 грн штрафу та 27   503,98 грн пені. 
Перевіривши здійснені судом першої інстанції розрахунки штрафу та пені, з огляду на позицію зменшення штрафних санкцій на 90% за борговими зобов`язаннями, які виникли з 12.03.2020, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 27   503,98 грн пені та 121   649,99 грн штрафу. При проведенні цього розрахунку апеляційним господарським судом враховано положення п. 6.5 Договору, за умовами якого визначалася дата виникнення у позивача права на стягнення штрафних санкцій за борговими зобов`язаннями відповідача. 
З огляду на помилковість визначення судом першої інстанції суми штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, за порушення строків оплати наданих послуг у відповідності до приписів п. 6.5 Договору з урахуванням його зменшення на 90% за борговими зобов`язаннями, які виникли з 12.03.2020,  рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.
Згідно з положеннями ст. 277 ГПК України   підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на встановлені у даній справі обставини, апеляційна  скарга ПрАТ "Меліоратор" не підлягає задоволенню. Проте, рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права необхідно змінити в частині суми штрафу, який підлягає стягнення з відповідача.
Судові витрати.
Відповідно до ч. 14  ст. 129 ГПК України   якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Зважаючи на висновок апеляційного господарського суду про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції і залишення без задоволення апеляційної скарги  ПрАТ "Меліоратор", витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника (відповідача). 
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" на рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/1533/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі №911/1533/20 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: 
"Позов (вх. № 1540/20 від 25.05.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7, код ЄДРПОУ 01037229) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, буд. 2, літ. А, код ЄДРПОУ 39907319) 2756884,62 грн. (два мільйони сімсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дві копійки) основного боргу, 121 649,99 грн. (сто двадцять одна тисяча шістсот сорок дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) штрафу, 27503,98 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот три гривні дев`яносто вісім копійок) пені, 7170,24 грн. (сім тисяч сто сімдесят гривень двадцять чотири копійки) 3 % річних, 6497,42 грн. (шість тисяч чотириста дев`яносто сім гривень сорок дві копійки) інфляційних втрат, 45 003,58 грн. (сорок п`ять тисяч три гривні п`ятдесят вісім копійок) судового збору.
В іншій частині позову відмовити."
3. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2020 у справі № 911/1533/20 залишити без змін.
4. Матеріали справи №911/1533/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Т.П. Козир