Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 р. 	Справа № 551/735/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 551/735/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії          ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі за текстом — відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо непризначення ОСОБА_1 пенсійного забезпечення відповідно до Закону 796-ХІІ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області відповідно до п. 13 ст. 30 Закону 796-ХІІ: "зарахування до стажу роботи одному із батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12 років", додати ОСОБА_1 ще 9 років стажу роботи (три роки враховані), час догляду за потерпілою дитиною і врахувати цей стаж на час виходу позивачем на пенсію, тобто на 07.06.2014;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок державної пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 Закону 796-ХІІ: право на пенсію в повному обсязі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж з урахуванням п. 13 ст. 30 Закону 796-ХІІ, починаючи з 07.06.2014 до теперішнього часу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону 796-ХІІ, яка визначає, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 07.06.2014 по теперішній час;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області обчислити трудовий стаж ОСОБА_1 відповідно до норм Закону 796-ХІІ на 07.06.2014 та надати до відповідного органу соціального захисту населення встановленні данні для отримання статусу "Ветеран війни".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком з 07.06.2014.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволення позову ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права щодо зарахування до трудового стажу часу догляду за дитиною до досягнення нею 12 років, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 30 Закону 796-ХІІ та перерахунку додаткової пенсії відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону 796-ХІІ.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судовим розглядом, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 .
12.05.1993 ОСОБА_1 видано посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_2 .
03.06.2014 позивачу видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , у якому зазначено, що позивач отримую пенсію за віком.
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження від 11.09.1984 серії НОМЕР_4 ), якому 20.12.1993 видано посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_5 .
Позивач неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду із заявами та телефонними зверненнями до Урядової гарячої лінії, у яких просила зарахувати до її трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щодо перерахунку пенсії відповідно до вимог цього Закону.
Так, 02.06.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Полтавській області про перерахунок пенсії та трудового стажу з 07.06.2014.
Відповідач листами від 06.03.2020 №1117-1105/Г-03/8-1600/20 та від 23.06.2020 №1600-0301-8/29689 роз`яснив позивачу порядок зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку до трудового стажу.
Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не розглянуто її заяву у порядку встановленому законом, звернулась до суду із даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не вчинено всі необхідні дії з розгляду заяви позивача про зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку до трудового стажу. Також суд першої інстанції виходив з того позивач має право на призначення їй додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком з 07.06.2014.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).
Стаття 30 цього Закону визначає пільги та компенсації потерпілим дітям та їх батькам.
Згідно з п. 13 ч. 1 зазначеної статті потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 11 Порядку №637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою п. 13 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії та трудового стажу, а саме: просила зарахувати до її трудового стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до ст. 30 Закону № 796-ХІІ та щодо перерахунку пенсії відповідно до цього Закону.
Колегія суддів зазначає, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі – Порядок № 22-1).
За приписами п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про перерахунок раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою, яка приймається органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. 
Пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1).
Наведені приписи Порядку № 22-1 свідчать, що за результатами прийнятої заяви про перерахунок пенсії, пенсійний орган зобов`язаний або витребувати документи або прийняти відповідне рішення. 
Водночас, рішення за наслідкам розгляду заяви позивача відповідачем прийнято не було, необхідні для такого розгляду документи не витребувано. Листами ГУ ПФУ в Полтавській області від 06.03.2020 №1117-1105/Г-03/8-1600/20 та від 23.06.2020 №1600-0301-8/29689 позивачу лише роз`яснено порядок зарахування періоду догляду за дитиною, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку до трудового стажу, а також загальний перелік документів для зарахування відповідного періоду.
Судовим розглядом встановлено, що фактичною підставою для відмови зазначеними вище листами у розгляді заяви слугувало ненадання позивачем посвідчення ОСОБА_2 , як дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).
Таким чином, оскільки відповідач не витребував у ОСОБА_1 посвідчення ОСОБА_2 , як дитини, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, з боку ГУ ПФУ Полтавської області допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви позивача про зарахування до трудового стажу часу догляду за дитиною до досягнення нею 12 років.  
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області та зобов`язання розглянути зазначену заяву ОСОБА_1 від 02.06.2020 про зарахування до стажу час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12-ти річного віку відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з прийняттям вмотивованого рішення, з урахуванням висновків суду. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону 796-ХІІ, яка визначає, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 07.06.2014 по теперішній час, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ позивач віднесена до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі ст. 51 Закону №796-ХІІ (у редакції, яка діяла на час виходу на пенсію ОСОБА_1 - 07.06.2014, з урахуванням Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008) особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Доказів нарахування додаткової пенсії ОСОБА_1 з 07.06.2014 відповідно до вимог статті 51 Закону №796-ХІІ матеріали справи не містять.
Згідно з вимогами частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.      
Суд зазначає, що чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.
Держава взяла на себе відповідальність за шкоду, завдану громадянам, та зобов`язалася відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначено в статті 13 Закону України №796-ХІІ.
Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і такий перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Для здійснення такого перерахунку не вимагається подання будь-яких заяв про його здійснення.
Водночас, з 01.01.2014 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону №796-ХІІ, передбачено не було.
Лише Законом України від 31.07.2014 №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03.08.2014, розділ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.01.2014 №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, яким, зокрема, установлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.
Таким чином, указана норма не діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Отже, позивач має право на реалізацію гарантій, наданих їй статтями 19, 46 Конституції України, та має право на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 51 Закону № 796-ХІІ.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії відповідно до статті 51 Закону 796-ХІІ, яка визначає, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком з 07.06.2014.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.      
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 по справі № 551/735/20  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий