ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Львів	Справа № 300/3540/20 пров. № А/857/5000/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року (головуючий суддя Шумей С.В., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання провести пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» .
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та стягнути з відповідача судовий збір.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 попереднього Закону «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Також, апелянт зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. №238 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних силах та інших військових формуваннях. Тому просить врахувати до його трудового стажу період 12.11.1976 - 13.11.1978 протягом якого він проходив службу у Радянській армії СРСР. 
Його трудовий стаж державного службовця, згідно трудової книжки, складав 20 років станом на 01.05.2016, що є датою набуття чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а саме: 10.11.1976 - 13.11.1978 - Служба у Радянській армії СРСР; 16.09.1998 - 30.11.1998 - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаду завідувача сектору (головного спеціаліста) місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості; 30.11.1998 - 01.11.2002- Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаді начальника сектору місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості; 01.11.2002 - 21.11.2002 - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаді начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму; 21.11.2002 - 30.07.2007 - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаді завідувача відділу туризму управління зовнішніх зв`язків і туризму; 30.07.2007 - 24.04.2015 - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаді начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку; 24.04.2015 - по даний час - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради на посаді начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку - начальника відділу промисловості та розвитку підприємства.
Отже, на момент прийняття Закону № 889 01.05.2016 апелянт займав посаду державного службовця та його стаж державного службовця вже складав більше 10 років. При прийнятті рішення судом не враховано те, що на момент набрання чинності Закону він займав посаду начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку - начальника відділу промисловості та розвитку підприємства Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яку займає по даний час.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 1957 року народження, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до копій трудових книжок від 20.10.1975 та від 16.09.1998 позивач:
- у період з 10.11.1976 по 13.11.1978 - проходив службу у Радянській армії СРСР;
- у період з 16.09.1998 по 30.11.1998 – працював у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді завідувача сектору (головного спеціаліста) місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості.
- у період з 30.11.1998 по 01.11.2002 - працював у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді начальника сектору місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості;
- у період з 01.11.2002 по 21.11.2002 - працював у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму;
- у період з 21.11.2002 по 30.07.2007 - працював у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді завідувача відділу туризму управління зовнішніх зв`язків і туризму;
- у період з 30.07.2007 по 24.04.2015 - працював у виконавчому комітеті Івано-Франківській міської ради на посаді начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку;
- з 24.04.2015 - по даний час - працює у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку - начальника відділу промисловості та розвитку підприємства.
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення пенсії з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший - згідно Закону України «Про державну службу». За наслідками розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, листом від 20.11.2020 за №413/05, повідомило ОСОБА_1 з 04.01.2001 не може бути зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця у зв`язку з тим, що посади на яких він працював є посадами органу місцевого самоврядування та не віднесені до категорій посад державної служби та станом на 01.05.2016 позивач не обіймав посаду державного службовця. 
Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Положення статей 2, 3 Закону № 2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493-III (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII.
З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII, відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року за № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Таким чином, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Абзацом 13 пункту 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно п. 4 Порядку № 283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Посади, які обіймав позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, відносяться до посади, визначених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Як вірно враховано судом першої інстанції, пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 16.09.1998 серії, позивач - у період з 16.09.1998 по 30.11.1998 – працював у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді завідувача сектору (головного спеціаліста) місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості; з 30.11.1998 по 01.11.2002 – переведений на посаду начальника сектору місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості; з 01.11.2002 по 21.11.2002 - переведений на посаду начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму; з 21.11.2002 по 30.07.2007 - переведений на посаду завідувача відділу туризму управління зовнішніх зв`язків і туризму; з 30.07.2007 по 24.04.2015 - переведений на посаду начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку; з 24.04.2015 - по даний час - працює у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на посаді начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку - начальника відділу промисловості та розвитку підприємства.
В даній спірній ситуації судом першої інстанції враховано, що відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;
до п`ятої категорія посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;
до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Посади - начальника сектору місцевих програм і інвестиційних проектів відділу промисловості управління економіки і промисловості; начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму; завідувача відділу туризму управління зовнішніх зв`язків і туризму; начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку; з начальника відділу туризму управління економічного та інтеграційного розвитку; начальника відділу промисловості та розвитку підприємства відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку № 283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.
Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» № 889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.
Суд першої інстанції  вірно вважав, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, в тому числі з 04.07.2001 року по 01.05.2016 рік підлягає зарахуванню до стажу державної служби, однак, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив менше 20 років (17 років 7 місяців 16 днів (без врахуванням служби в армії), та позивач не займав на цей день посади державної служби, що не дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»
Водночас, зарахування періоду служби позивача в радянській армії з 10.11.1976 по 13.11.1978 до стажу державної служби, не дає право на переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки стаж державної служби ОСОБА_1 із врахуванням періоду служби в армії також становить менше 20 років (19 років 7 місяців 20 днів).
З огляду на викладене, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі № 300/3540/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	В. С. Затолочний