ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4412/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р. (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі № 280/4412/20 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 , про стягнення коштів за податковим боргом, -
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 21    635,54 грн. та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6439,66 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  позов задовольнити. Скаржник вказує, що податкова вимога направлена на податкову адресу, яка зазначена у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, про зміну якої відповідач податковий орган за місцем перебування на обліку не повідомляла.
          У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Відповідач наполягає на безпідставності доводів скаржника, оскільки у наказі № 761 від 26.02.2019 про проведення документальної позапланової перевірки зазначена податкова адреса як АДРЕСА_1 . На час прийняття податкової вимоги позивач був обізнаний про податкову адресу відповідача, проте направлення цієї вимоги відбулось за іншою адресою.
          У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Відповідач та його представник заперечили проти скасування рішення суду першої інстанції.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами    статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено    статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно даних довідки про податковий борг та інтегрованої картки платника податків, за відповідачем рахується податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 21635,54 грн. та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6 439,66 грн. Податкова вимога форми «Ф» від 16.01.2020 №1557-50/828 на суму 28 075,20 грн. була направлена контролюючим органом на адресу: АДРЕСА_2 , та повернуто із зазначенням причин невручення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів дотримання обов`язкової передумови для стягнення коштів з платника податків заборгованості – направлення податкової вимоги в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, та сплив 60 календарних днів з дня її надіслання (вручення) такому платнику.
Так, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пп. 95.1- 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.     Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Наявні у справі належні та допустимі докази свідчать про те, що податкова вимога направлялась ОСОБА_1 не за її податковою адресою. Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не повідомила контролюючий орган про зміну податкової адреси спростовуються наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області № 761 від 26.02.2019 «Про проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 », у пункті першому якого, податкова адреса ОСОБА_1 зазначена як АДРЕСА_1 (а.с.15).
Таким чином, станом на час формування податкової вимоги (16.01.2020) позивач був обізнаний про зміну податкової адреси ОСОБА_1 . Проте, ця податкова вимога була направлена за адресою: АДРЕСА_3 , тому повернута без вручення з причини, яка не залежить від волевиявлення ОСОБА_1 .
Зазначена обставина свідчить про недотримання позивачем порядку направлення (вручення) податкової вимоги, як передумови стягнення податкового боргу.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені    статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями    315,    316,    321,    322,    325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

            Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
            Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р. в адміністративній справі № 280/4412/20 - залишити без змін.
           Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 квітня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук